Režie:
František FilipScénář:
Otto ZelenkaKamera:
Petr PolákHudba:
Petr SkoumalHrají:
Josef Abrhám, Luděk Munzar, Václav Postránecký, Vladimír Dlouhý, Iva Janžurová, Miroslav Vladyka, Jarmila Švehlová, Lena Birková, Valentina Thielová, Ljuba Krbová, Hana Davidová, Petr Skarke (více)VOD (1)
Epizody(4)
Obsahy(1)
Čtyřdílný příběh z lékařského prostředí nás zavede do nemocnice pohraničního města na severu Čech v době těsně po válce, kdy po odchodu německých lékařů a řádových sester se jejího vedení ujímají čeští lékaři. Vypráví nejen o smyslu lékařského povolání, ale také o lidském osudu v čase, kdy mnohé ideály zplaněly a mnoho skutečných a potřebných zůstávalo jaksi ve stínu jiných, více proklamovaných a žádaných. Příběh MUDr. Vojtěcha Alberta začíná po válce v roce pětačtyřicátém a končí ještě před únorem roku osmačtyřicátého. V prvním dílu nepotkáte ještě doktora Alberta "v bílém", nýbrž v těsném sáčku, které mu bylo darováno na cestě z koncentračního tábora do Prahy, která právě povstala proti okupantům ... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (37)
Po prvním díle to vypadalo na jasné čtyři hvězdy, bohužel s každým dalším dílem to šlo trošičku dolů, děj je čím dál rozplizlejší a řeší se čím dál méně zajímavé věci. Což vyvrcholí kauzou konkurzů na primariáty, která mi přišla v podstatě úplně o ničem. Také Abrhámův vztah s Bydžovskou mi ze začátku přišel celkem v pohodě, ale časem to začalo být hodně otravné. A postava Abrhámovy dcery tomu též moc nepomohla. ()
„Medicína je jen jedna, služba pacientů.“ Doktor Albert možná druhým může připadat trochu jako „asketa co měří druhé lidi svým asketismem“, nebo jako člověk co si hraje na „soudce či anděla spravedlnost“, ve skutečnosti je to ale muž s úžasnou vnitřní odvahou řídit se vždy a za každých okolností lékařskou přísahou. V některých chvílí se divák asi neubrání dojmu, že dotyčný se svou idealistickou morálkou snad „spadl z nebe“ a musí se ptát, zda v poválečném čase mohl v pohraničí někdo takový jako doktor Albert vskutku existovat. Josef Abrhám tuhle postavu dokonalého gentlemana ztvárnil na jedničku s hvězdičkou, já ale těch pět hvězdiček ani po tomto opakovaném shlédnutí (po dlouhé době) dát nemohu. Hlavně proto, že na tom seriálu je přeci jen znát, že jeho scénář byl napsán ještě na sklonku éry reálného socialismu (viz některé scény, kdy některé postavy seriálu mají tendenci do medicíny míchat politiku – ač hlavní postava tomu úspěšně vzdoruje). Trochu mám tak tendenci jej hodnotit stejně jako ředitel nemocnice Urban (L. Munzar) primáře Alberta: „Milovat tě člověk nemůže, ale vážit si tě musí…“ ()
I já bych pravděpodobně podlehl zdejším oslavným ódám na tento film, kdybych předtím neviděl celou Zdivočelou zemi. Tento doktorský příběh z pohraničí oproti Zdivočelé zemi jen zlehka klouže po povrchu, je takový bezkrevný, umocněn Abrhámovým nevýrazným hereckým výkonem ala Člověk proti zkáze. Obecně bych řekl, že i další velká herecká esa tak nějak procházejí seriálem a nezanechávají za sebou skoro nic. Divák tak zůstává nezasažený. Odsun německých doktorů ve mně nevyvolal žádné emoce a to určitě měla být silná chvíle. Vlastně ani vůbec nevíme o co tomu Abrhámovi ve finále jde, zklamání. 70% ()
Zatímco na lékaře Otu Duba jsem vždy slyšel jen chválu, s jeho literárními aktivitami to tak jednoznačné nebylo. Určitá idylizující tendence i apriorní sklon nadržovat dobru působily poněkud kontraproduktivně vůči záměrům, které do svých románů a novel (převážně) vkládal. Z druhé strany bylo zřejmé, že se vždy jedná (až na akceptovatelné výjimky) o skutečné umění. Román, nazvaný podle českého překladu svrzujících slov klasické akademické přísahy (Spondeo ac polliceor), patří k tomu nejlepšímu, co Dub napsal. Scénárista Otto Zelenka - svými kvalitami plně srovnatelný s klasikem Dietlem - i režisér Filip literární předlohu ještě podstatně vylepšili a plně využili její atraktivní námět. Herecké výkony prakticky bez rozdílu toto úsilí dále pozvedly. Zmiňovaná až jednorozměrná kladnost hlavního hrdiny (pomiňme určitovou Dubovu autostylizaci) je v tomto případě plně na místě - tito lidé opravdu žili a opravdu byli obětaví a nezištní. Všeobecně se věřilo a doufalo, že zdrcující zkušenosti z hrůzných let Mnichova, Druhé republiky i protektorátu narovnaly vztahy mezi lidmi, posílily solidaritu a že takto nastolený mír už nikdy nikdo nebude zpochybňovat (sr. v tomto ohledu skvělou Svěrákovu OBECNOU ŠKOLU). Pochopitelně, že skutečnost Třetí republiky byla složitější. Ale protože doba byla černobílá, i padouši byli zavrženíhodnými padouchy a zločinci zločinci. (Přechodů se jaksi nedostávalo, vždyť i válka také ve svém zázemí byla černobílá). Více bych v této souvislosti proto rád zdůraznil přesnost postižení a také odstínění odcházejících německočeských lékařů a zdravotních sester i výstižné postižení regionální atmosféry někdejšího hlavního města samozvané župy Liberce (včetně wervolfů). Klady v tomto případě vysoce převažují nad slabinami. A tak na závěr zbývá jediné povzdechnutí: Proč již dávno toto pozoruhodné, v každém případě nadprůměrné dílo nebylo převedeno na DVD nosiče? ()
Scénář byl napsán ještě na sklonku éry reálného socialismu a stejně tak byla vlastně zahájena i výroba, takže snímek spadá spíš do produkce pozdních 80. let a odpovídá částečně svým dějem dobově poplatným představám o poválečné etapě počešťování pohraničí. Skutečnost byla trochu složitější a méně černobílá. Abrhám hraje až příliš ušlechtilou, trošku jednorozměrnou postavu. Přes výše uvedené jde o mírný televizní nadprůměr. Celkový dojem: 60 %. ()
Galerie (11)
Zajímavosti (4)
- Venkovní záběry nemocnice byly pořízeny v nemocnici Beroun. (busa)
- V jedné scéně osloví primář Vojtěch Albert (Josef Abrhám) ředitele Kamila Urbana (Luděk Munzar) „Vojto“. (Bejdule)
- Natočeno podle stejnojmenné knihy lékaře Oty Duba (1909–1987). (sator)
Reklama