Režie:
Harry KümelScénář:
Jean FerryKamera:
Gerry FisherHudba:
Georges DelerueHrají:
Orson Welles, Susan Hampshire, Dora van der Groen, Michel Bouquet, Mathieu Carrière, Jean-Pierre Cassel, Daniel Pilon, Walter Rilla, Johnny Hallyday (více)Obsahy(1)
Mladý námořník Jan se vrací domů do impozantního rodinného sídla Malpertuis, kde se jeho umírající strýc Cassave chystá před smrtí rozdělit svůj majetek mezi dědice. Pod jednou podmínkou – že stráví zbytek života pod střechou Malpertuis. Jan brzy zjišťuje, že hrozivý dům, jeho temné nekonečné chodby a nikam nevedoucí točitá schodiště a především jeho podivní obyvatelé skrývají příšerné tajemství...
Filmová adaptace jediné novely „belgického Poea“ Jeana Raye je asi nejambicióznějším počinem belgické kinematografie a měla premiéru na festivalu v Cannes v roce 1972, kde běžela její zkrácená anglická verze. Surrealistický horor poté doslova zmizel a až nedávno belgický národní filmový archív ve spolupráci s režisérem Harry Kumelem vyprodukoval jeho dvouhodinový režisérský sestřih. Výraz Malpertuis označuje „doupě zlovolného.“ (choze)
(více)Videa (1)
Recenze (21)
Sorry, vážení, ale já se tak strašně nudil, až mě film donutil dát ho natřikrát! Přitom po té výtvarné stránce je to luxus: všechny ty surrealistické výjevy, gotické prvky a barevné obrazy diváka opravdu potěší. O to víc s podivem, že mě to tentokrát úplně míjí. Malpertuis je natolik bizarní, až je v několika ohledech skoro nestravitelný. Ocenit, vzhledem k závěrečné pointě, by se možná dal při další projekci, kterou však prozatím striktně odmítám. ()
Nesympatický árijec v hlavní roli mi pil krev od první scény. Ale jinak jsem byl spokojenej. Atmosféra vynikající, panoptikum hodně divných postav tvoří v kombinaci se strašidelným barákem vskutku zajímavé kombo, které na diváka útočí celou dobu se sílícím úspěchem (zpočátku mě Malpertuis příliš nebavil, ale co minutu se to zlepšovalo), až na konci drtivě udeří zajímavým vypointováním. Skoro až mám chuť si přečíst knižní předlohu. Horror movie of the year ()
...už vím, kde viděl Herz louče pro svou Krásku a zvíře. Film je velmi pěkně a zajímavě natočený, u Kummela už podruhé vidím tak pěkný vizuál. Příběh sám nese rysy pořádného výmazu a vlastně drží pohromadě, byť je to brak; přemítám, proč to pro mě vlastně není za víc hvězd - new age zpatlanina vší možné mytologie by mi nevadila, vlastně mi ani nevadilo, že ta herečka vypadala ve svých druhých dvou podobách jak přeoperované Barbie; asi mi ale vadila ta uchichotaná groteskní skurilnost - je to v takových chvílích trochu Mrazík. Přidej trošku satanismu, zamíchej s Andersenem, až se to ohřeje středověkem, okořeň germánskou nechutností a máš to. ()
"To je čudné..." - "V Malpertuis nie je nič čudné.“ V prvom rade chcem ďakujem Chozemu, že ma s týmto filmom v roku 2010 zoznámil; netušil som, že Veľký Orson "Občan Kane" Welles hral v horore. Ale je to vôbec horor? Neviem, čo si mám myslieť - zatiaľ posledný raz sa mi to stalo u Švankmajerovho „filozofického hororu“ ŠÍLENÍ. Prvú hodinu to vyzerá ako „existenciálny horor“ (= hororové postavy sedia v hororových kulisách, ale nič „priamo hororové“ sa nedeje). Potom to začne pôsobiť (konečne) ako klasický horor o strašidelnom bu-bu-bu dome. Následne sa rozprávanie ale zvrtne (a to už som sa fakticky začal tešiť) na „vraždiacich chichotajúcich škriatkov“. Bohužiaľ, ani TO nebola pravda. Keď už som sa zmieril aspoň so slasherom... nedočkal som sa ani toho a koniec ma riadne prekvapil, pretože kvôli nemu film žánrovo zrazu vôbec nespadá do hororu, ale do fantasy (čo som naozaj nečakal). Pozrite si to a pomyslite si, čo chcete, ťažko radiť, je to extrémny filmový zážitok. Atmosféra famózna, všetko ostatné kontroverzné (to isté pritom mala aj knižka, v súvislosti s jej českým prekladom vás upozorňujem, aby ste nečítali zadný obal, v ktorom vydavateľ "múdro" v jednej vete prezradil nečakaný záver). ()
Roztodivná změť divadelních gest, masek, symbolů, účelově tajuplných zákoutí všeho druhu, vášnivých obětí, výkřiků, patetického lomení rukama, vyšinutých umouněných podivínů, chichotající bezzubé chátry, všemožných vizí utrousených kdesi v setmělé uličce a jiných rádobysofistikovaných píčovin. Už chyběli snad jen skřítci s lucernami cupitající v mlžném oparu a cameo Davida Lynche s aligátorem na vodítku. Strašidelně únavný horror v první půli iritující pravidelnými dávkami moralistní agrese. A ten závěr... na svoji dobu možná originální, dnes už tuctový. ()
Reklama