Režie:
Yimou ZhangKamera:
Xiaoding ZhaoHudba:
Šigeru UmebajašiHrají:
Takeši Kaneširo, Andy Lau, Ziyi Zhang, Dandan Song, Armando Hernández, Jun Guo, Qiang Li, Tengyuan Liu, Cecily Li, Jingchuan DongObsahy(1)
Režisér Zhang Yimou proslul svými nádhernými citlivými portréty Číny. Spíš než za odborníka na akční film se pokládá za nadšeného studenta tohoto žánru. Už po prvním výpadu do filmů o Wuxia (filmy o bojových uměních), kde byl Hrdina nominován na cenu Akademie, Zhang zcela propadl akčním filmům. Tentokrát už jsem odvážnější a na žánr jsem si zvykl, říká nejvíce opěvovaný čínský režisér, Dá se říct, že tenhle film je pocta filmům o kung fu.
Klan létajících dýk je sice napínavý akční snímek, zároveň ale nese i Zhang Yimouovu známku výjimečné vizuální krásy a strhujícího příběhu. Nechci natáčet obyčejný bojový film, vysvětluje Zhang, Chci vyprávět o vášni a zajímavých postavách to je můj styl Wuxia filmů. Je to příběh o vášni a lásce. Může to být Wuxia film, ale zároveň i silné a romantické vyprávění o lásce.
Nacházíme se v roce 859 našeho letopočtu, v době vlády dynastie Tang*. Ta byla v době svého rozkvětu jednou z nejosvícenějších říší čínské historie, nyní se však nachází v úpadku. Císař není schopen vládnout a vláda je zkorumpovaná. Po zemi se šíří nepokoje a četné povstalecké armády se začínají bouřit. Ta největší a nejprestižnější si říká Klan létajících dýk.
Klan létajících dýk má tajemné praktiky, bere bohatým a dává chudým. Z toho důvodu si získal podporu veřejnosti a rychle vzkvétal. Klan sídlí v oblasti Fengtian, v blízkosti hlavního města říše, a už dlouho je trnem v oku místním úřadům, které jsou i jeho největšími rivaly.
Zástupci úřadů jsou rozhořčeni, protože Klan vzkvétá, i když se jim podařilo zabít jeho vůdce. Co víc, pod vedením nového tajemného vůdce se Klan ještě posiluje. Hlavní zástupci oblasti Fengtian Leo a Jin dostanou rozkaz polapit vůdce klanu během deseti dní.
Kapitán Leo podezírá krásnou novou tanečnici v místním Pivoňkovém pavilonu, Mei, že je dcerou starého vůdce. Leo zosnuje plán a chce Mei zatknout a vyslýchat. Když Mei odmítne prozradit cokoli o Klanu létajících dýk, dva kapitáni vymyslí jiný plán. Kapitán Jin předstírá, že je bojovník Vítr a osvobodí Mei z vězení. Tím si získá její důvěru a odveze ji na skrytou základnu Klanu létajících dýk.
Plán je tedy úspěšný, ale při putování do sídla Klanu se Jin a Mei sblíží. Mei si svého tajemného ochránce brzy zamiluje a Jin zjistí, že propadl svéhlavému šarmu Mei. Oba dva se snaží nedávat své city najevo, ale pod noční oblohou plnou hvězd je téměř nemožné odolat té nezadržitelné vášni. V pralese, který je obklopuje, číhá nebezpečí, vítr jen tiše vane, jakoby cítil napětí toho okamžiku
Co čeká ty dva nešťastníky osudu, Jina a Mei? Pokud to je opravdová láska, proč tedy stále tajně spřádají plány a v srdcích nosí tajemství? (oficiální text distributora)
(více)Videa (2)
Recenze (467)
Obrazová báseň. Poezie pohybu. Tragédie citu. Vášnivý příběh o lásce v nepravou chvíli, dvojité zradě, pocitu viny, touze a bolesti. Nebývale sugestivní hudba umocňuje režisérovy hrátky s obrazem, postavy jednají přirozeně a procítěně, herci jim propůjčují, co můžou. Takeshi a Ziyi jsou opravdoví talenti. Naprosto mě odzbrojila scéna na rozkvetlé louce... Zamilovanost jim oběma z tváří a výrazu naprosto čiší, a následné prchání před císařovými vojáky ruku v ruce za doprovodu velmi silného hudebního motivu, je pro mě naprostým požitkem až na půdu, kam nevedou schody. ♥♥♥ ()
Klan létajících dýk je pro mě prozatimním vrcholem asijské kinematografie. Nadpozemsky dokonalá kamera, jenž byla po zásluze nominována na Oskara, snímku dominuje. Zhang Ziyi je překrásná a já se do ní bez okolků ihned zamiloval. Brilantní souboje, kde nevíte kdy končí realita a začíná počítačová technika, kde choreografie soubojů překonává vše doposud viděné. Z počátku, když se děj odehrával v nevěstinci a vězení jsem chtěl film pomalu vypnout. Od chvíle, kdy je nám odhalována krása čínské přírody, jsem nespustil oči z obrazovky. Hudební stránka je taktéž na výši. Film mě pohltil více než Hrdina. Klan létajících dýk u mě určitě ještě dlouho zůstane na prvním místě asijské tvorby. ()
Komorní protipól k rozmáchlému Hrdinovi, který vsází spíše na poetické rozjímání a jednoduchý (ale o to působivější) příběh. Architektonicky bohaté exteriéry jsou tentokrát nahrazeny malebnou studií přírody, vjemů a pomíjivých okamžiků, které Zhang loudí i z té nejposlednější subtilnosti. Pečlivě komponované záběry navozují dojem malířských pláten, která přímo překypují vlastním životem, krásou a udivující plností barevného spektra. Dokonalý vizuál je doplněn i patřičně jímavou zvukovou a hudební kulisou, kteréžto spojení u mne navozovalo téměř extatické rozjitření. A samozřejmě není nouze ani o dech beroucí bojové scény, přičemž valná většina z nich si odnáší nálepku Nezapomenutelné. Symfonie. Barvy. Meditace. Báseň. Láska. Nádhera. ()
Klan létajících dýk se v Zhangově wuxia tvorbě nachází někde uprostřed. Je o dost dějovější než třeba Hrdina, takže se tentokrát nedočkáte takové palby úžasných soubojů se skvělou choreografií, ale také není ještě tak přehnaný a megalomanský jako pozdější Kletba zlatého květu. Zaměření na dějovou stránku se ale ukazuje asi jako nejslabší místo filmu. Pokud příběh o nešťastné lásce oholíte o Zhangovu úžasnou režijní obrazomalbu, zůstane vám jen podvyživená dějová linka, která podivným způsobem vykrádá Hong Kongskou Volavku (Andy Lau si znovu zahrál tu stejnou roli) a navíc postrádá výraznější závěrečné vyvrcholení. A vynechání slibované bitvy Klan x vládní vojáci prostě odpustit nedokážu. ()
Pokud Hrdina disponoval zvláštním kouzlem mnohoúhelného vyprávění a pouze lehce naznačenou, avšak působivou pointou, pak Klan létajících dýk přináší lineárně vyprávěnou love story a až příliš okatě vykalkulovaný konec, který přehání hraní na divákovy city. Není tak ničím víc než nádhernou vizuální esejí, ve které Zhang pro svou touhu po absolutní kráse zcela opomněl to, co je pod ní. V Hrdinovi se po pozlátkem barev a geniálních choreografií skrýval velice zajímavě odvyprávěný příběh o počátku čínského státu a také o podstatě hrdinství a tyranie, v Klanu se však po tímto pestrým pozlátkem skrývá pouze značně vybledlá love story, kterou nezachrání ani překvapivý zvrat v 3/4 filmu. Pokud by se Yimou Zhang více věnoval postavám po celou dobu a dal jim nějaký vnitřek, pak by snad závěr dostal emotivní sílu, ale takhle se nedostává nad pouhou fascinaci zobrazovaným. Zbyl mi skutečně jen pocit vytříbeného estetična spojený se žluklou pachutí samoúčelnosti, schematičnosti a prázdnoty. Přesto právě svým vizuálnem patří Klan k filmům, které stojí za vidění – i proto, že narozdíl od Hrdiny je více spojený s reálitou – jak souboje, tak scenérie působí poněkud více z této planety, neboť zjevně ubylo CGI a wire-fu, což vůbec není na škodu. Kamera a choreografie triumfují. Na druhou stranu zamrzí místy až příliš konvenční soundtrack.Výsledek? Pro mou maličkost zklamání, přesto zajímavý film. ()
Galerie (112)
Zajímavosti (16)
- Protože západní publikum by v úvodních scénách filmu od sebe nedokázalo kvůli uniformám rozeznat Jina a Ťina, Jin při rozhovorech jí buráky, aby byl nějak odlišný. (Morien)
- Zhang Ziyi kvůli přípravě na roli žila dva měsíce se slepou dívkou. (imro)
- Píseň "The Beauty Song", kterou postava čínské herečky Ziyi Zhang přednáší při svém tanci v Pivoňkovém pavilonu před Jinem (Takeshi Kaneshiro), nazpívala sama. (AIMÉE)
Reklama