Režie:
Todd HaynesScénář:
Todd HaynesKamera:
Edward LachmanHudba:
Elmer BernsteinHrají:
Julianne Moore, Dennis Quaid, Dennis Haysbert, Patricia Clarkson, Viola Davis, James Rebhorn, Bette Henritze, Michael Gaston, Ryan Ward, Lindsay Andretta (více)Obsahy(1)
Whittakerovi jsou zdánlivě ideální rodina. Alespoň pro své okolí. Jsou klasickým obrazem ideálu padesátých let v Americe. Nic však nikdy není takové, jaké se zdá... Cathy je dokonalá žena v domácnosti, s perfektním životem, přesně taková, jaká by ideální žena v padesátých letech v Americe měla být. Je zdravá, má krásné děti, úspěšného manžela, sociální jistoty. Celý svět se jí však obrátí vzhůru nohama, když přistihne svého manžela s jiným mužem. Zmatená a zoufalá nachází útěchu v náruči afroamerického zahradníka Raymonda. Přes Frankovu sexuální orientaci a Cathyin vztah s Raymondem se pár snaží udržet manželství pohromadě. Oba dva to však změní jednou pro vždy. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (141)
Problémy skvele zabezpečených rodín Ameriky vždy dojímajú. Perfektný veľký barák, rodina, záhrada aj so záhradníkom, v dome slúžka. Žena pracovať nemusí, stará sa o rodinu, ktorú živí tatino. Všetko zabezpečené na úrovni strednej triedy tých čias (dnes by sa jednalo o vysoký nadštandard). Takže ostávajú problémy vzťahové - ocinko má rád iných mužov, žene je z toho nanič a pochopí ju jedine záhradník. No ten je čierny. Z toho je iný veľký problém. Americké malomesto tých čias totiž neznáša integráciu rás. Tézovité až hrôza, kostýmy sú pekné, no príbeh je našitý práve na tie problémy, ktoré sa furt riešia: homosexualita, segragácia, integrácia, nenávisť malomesta a tak. Trefný komentár: dobytek. ()
Todd Haynes se asi rád vypořádává s nelehkými výzvami. Pět let před atypickým zachycením životních osudů Boba Dylana (I’m not There) si dal za úkol natočit „totální“ retro. Leč, mírná inovace obsahu nezachraňuje zšeřelost formy a film tak poslouží hlavně milovníkům starých amerických melodramat. Nadprůměrné herecké výkony si však může vychutnat každý. 70% Zajímavé komentáře: zputnik, Rex Mundi, Sarpele ()
Naprosto nádherný film o rasismu, homosexuálech a lidské zalepenosti a netoleranci.Retro tak krásně udělané, že jsem si myslela, jak je to starý film, dokud se neobjevila Julianne Moore (mimochodem výborná). Nemám ráda filmy s námětem rasismu, ale tady je to podáno krásným a citlivým způsobem a scény mezi Julianne Moore a Dennisem Haysbertem jsou naprosto úžasné, přirozené a uvěřitelné. Mně osobně se velmi líbily nejvíc ty milostné scény mezi nimi . Dennis Quaid podal svého homosexuála velmi přesvědčivě, ve chvílích , kdy brečí nebo vzteky vybuchne je naprosto úžasný. ()
Námět: on tajně podvádí svou ženu s jiným mužem, ona si v době padesátých let dost dobře rozumí s "negry". Tohleto slibuje zajímavou zápletku. Jenomže. Jenomže je to celé strašná nuda. Nudná režie, nudné herecké výkony, skoro žádné emoce. Celé je to zasycené hezkými barvamy. Kamera se povedla. To jo. Ale to je asi tak jediný klad filmu - hezká retro stylizace. Scénář sliboval mnohem víc než jsem nakonec v hotovém filmu dostal. První zápletka nevěrného muže nestojí za nic. Celou dobu všichni dělají jako že se nic neděje. Až teprve deset minut před koncem se muž v jediné jakžtakž dramatické scéně rozhodne že takhle dál nemůže žít a chce se rozvést. Druhá zápletka - téma rasové nesnášenlivosti je na tom uplně stejně. Absolutně sterilní nuda. Probíhá to stále asi takto: několik ženských se mezi řečí zmíní že negři jsou problém a hned na to se zeptá kamarádek co včera vařili. Samozřejmě tohle píši už s nadsázkou. Ale nějak tak to probíhá. Celkově absolutně zbytečný nudný film o tématech ze kterých se dalo vytřískat mnohem více a hlavně byly mnohokrát mnohem lépe natočené. herdcké výkony všech zůčastněných jsou ospalé a nudné jako celý film. ()
Mohl to být film, který skvěle mohl poukázat na problémy té doby daleko lépe a hlavně celkově příběh nějak ukončit a poskládat ho trochu dohromady, ne se jen otřít o hlavní hrdiny a málem je nenechat ani říci jejich myšlenky. Vznikl z toho film lákavými herci, s krásnou stylizací, ale tak nějak prchající do ztracena. ()
Galerie (31)
Zajímavosti (13)
- Kameraman Edward Lachman pomohl vytvořit odpovídající „look“ použitím stejných typů osvětlovacích technik a filtrů na objektivu, jaké by se použily při natáčení melodramatu v 50. letech, a hudba Elmera Bernsteina připomíná ty skladby, které složil o 40 a 50 let dříve. Také vedoucí střihač zvuku Kelley Baker použil ruchy, aby zvuky věcí ve filmu, jako je šustění oblečení a kroky, zvýraznil podobně jako ve filmech z 50. let. (classic)
- Kromě barevného schématu Todd Haynes použil záběry a úhly odpovídající Sirkovým filmům a době vzniku a scénář využívá přehnaně melodramatické dialogy. Ve scénách jízdy autem tvůrci použili zadní projekci, která se běžně používala ve starších filmech, a pro jeden záběr, kdy Cathy (Julianne Moore) jede na baletní představení své dcery, dokonce znovu použili desku ze Sirkova filmu Psané ve větru (1956). (classic)
- V komentáři k filmu Todd Haynes poznamenal, že ho ovlivnil film Rainera Wernera Fassbindera Strach jíst duše (1974). Oba filmy zobrazují pocity odcizení a trapnosti, které jsou zprostředkovány například tím, že se někdy na postavě zdrží o několik vteřin déle, než je divákovi příjemné, než přejde k další scéně. (classic)
Reklama