Režie:
Jill SprecherKamera:
Dick PopeHudba:
Alex WurmanHrají:
Alan Arkin, Matthew McConaughey, John Turturro, Clea DuVall, Amy Irving, Barbara Sukowa, Elizabeth Reaser, William Wise, Frankie Faison, Miles Thompson (více)Obsahy(1)
Režisérka, jež napsala scénář spolu se svou sestrou, obratně proplétá příběhy několika obyčejných lidí, kteří se navzájem neznají, ale jejichž osudy se bez jejich vědomí prolínají. Muž, prožívající krizi středního věku se rozhodne opustit manželku a změnit od základu život. Mladý ctižádostivý advokát ujede z místa nehody, protože se obává ohrožení vlastní kariéry. Žena se musí vyrovnat s nevěrou svého muže. Závistivý podnikatel se chce pomstít oblíbenému kolegovi. Uklízečka čeká optimisticky na zázrak. Všechny tyto postavy stojí před otázkou, o níž po staletí přemýšlejí filozofové: Co je to štěstí a jak ho dosáhnout? "Vždycky mě fascinovalo, jak někdy zcela banální gesto nebo náhoda dokážou změnit směr života," říká Jill Sprecherová. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (43)
Všichni mají strašné problémy, do každé minuty je vmačkaných padesát vnitřních pohnutek, pocitů, všichni hledají štěstí, filozofujou etc.etc. chvílemi to působí až absurdně, ale věřím že spoustu z vás tohle může chytit, na mě byla tato sonda do lidského mozku a srdce strašně intenzivní, nemůžu si pomoct. ()
Film je nakonec daleko zajímavější než jeho název. Aby se divák v množství osudů, víceméně náhodně propojených, lépe orientoval, jsou tu čtyři výraznější role (John Turturro, Clea DuVall, Alan Arkin a Matthew McConaughey). Jejich příběhy nejsou až tak statické, jak jsem očekával podle názvu a ač dlouho vypadalo, že štěstí je jen iluze před nějakou pohromou, závěr je přece jenom trochu optimističtější (70%). ()
Tenhle film obsahuje snad všechny ingredience, které mám v současných filmech nejradši - tajuplné prolínání lidských osudů za neustálého filosofování o příčinách a důsledcích štěstí, podmáznuté smutnou klavírní hudbou a odehrávající se na magickém Manhattanu. Ale tentokrát jenom za 4 hvězdy, poněvadž to, narozdíl od podobné, ale mnohem propracovanější Magnolie, občas drhne a některé dialogy nejsou až tak moudré a objevné, jak mohly být. (Např. na dětskou otázku ,,Proč do tebe nabouralo auto?" se dalo - aby to vyznělo moudře - odpovědět takřka cokoliv jiného než ,,Protože jsem mu stála v cestě.") ()
Holka prehodnocuje svoj postoj k životu potom, ako ju zrazí auto a iba o vlások unikne smrti. Za volantom onoho auta sedel úspešný mladík, ktorý hoci je hrdým obhájcom práva, z miesta nehody zbabelo uniká. Výčitky svedomia mu však búrajú všetko, na čom si postavil životné hodnoty. Postarší pán, s ktorým sa mladík tesne pred tým rozprával v bare, hľadá márne zdroj životného šťastia... atď, atď. Kultivované, inteligentné, obrazovo striedme dialógové filozofovanie s trochou irónie a osudovosti. Príjemná alternatíva k hollywoodským oddychovým jednohubkám, ktorá však predsa len pôsobí ako márna snaha o "radobynezávislosť", postrádajúca dôveryhodnosť a úprimnosť podobných európskych filmov. ()
Nevím, čím to je, ale asi jsem ten film vůbec nepochopila. Bylo tam docela dost příběhových linek, ale byly to spíš polo-linky, jako když omylem přejedete párkrát tužkou po papíře, a pak s úžasem zjistíte, že vám dohromady něco připomínají. A podobně je to s tím filmem, jednotlivé části vám "něco" připomínají, ale jelikož jste ty čáry udělali jen tak náhodou, nemají pořádný konec ani začátek a i-když občas překvapivě zahybají, otáčejí se, mizí a znovu se objevují, chybí tomu právě aspoň kostra - začátek a konec. Stačil by náznak něčeho podobného a film by na mě zapůsobil úplně jinak. Na druhou stranu, film nadhazuje spoustu otázek a věcí k přemýšlení o našich životech, cílech, plánech a cizí moci, která (možná) způsobuje, že to nakonec dopadne úplně jinak. ()
Galerie (14)
Photo © 2001 Sony Pictures Classics
![Třináct rozhovorů o tomtéž - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/982/159982587_944e47.jpg)
Reklama