Režie:
Pavel GöblKamera:
Jan HoráčekHudba:
Antonín VeselkaHrají:
Jiří Vymětal, Patrik David, Jaroslav Dušek, Iveta Dušková, Igor Chmela, Petra Beoková, Roman Slovák, Milada Jašová, Jozef Polievka, Jan Turner, Vlasta Dušek (více)Obsahy(1)
"Film 'Ještě žiju.' je současná, přiměřeně suchá, lehce absurdní filmová tragikomedie o středně velkém českém nádraží v létě," říká producent filmu Jiří Konečný. Postavami filmu jsou nádražáci, kteří řeší, nebo se spíš snaží, ve velmi humorné nadsázce, řešit své malé "vzájemnosti" na pozadí mizejícího genia loci místa, do něhož byli zasazeni. "Film se snaží zobrazit skutečné lidi, ne z prstu vycucané, papírem šustící dramatické postavy," říká režisér Pavel Göbl. Před kamerou se vedle známého Jaroslava Duška objeví herci Igor Chmela, Roman Slovák, Slovenka Petra Beoková a Polák Riszard Doliński a skvělí neherci Jiří Vymětal a Slovák Jozef Polievka. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (132)
Pro mne celkem nečekaně příjemné překvapení. Osudy nádražáků ze stanice Žatec-západ sice vypadají nedramaticky až nezajímavě, ale postupně jsem zjišťoval, že všichni mají svůj vlastní příběh, který se sice občas zdá směšný či pitomý, ale ve skutečnosti jsou to perfektně vystižení obyčejní lidé se svými přízemními problémy. Scénář staví hlavně na dialogu a film se táhne pomalu jako nádražácká směna v ospalém letním dni, ale ani na moment mě nenudil. ()
Hru Ještě žiju s věšákem, čepicí a plácačkou napsal René Levínský pod pseudonynem Samuel Königgratz. V letech 2003/7 byla na repertoáru Divadla v Dlouhé se Zavřelem a Hanušem. Filmovému přepisu velkou službu udělaly reály žateckého nádraží a poněkud filmovější výkon Jardy Duška, který by se od jeho divadelních kolegů nedal příliš očekávat. Další role obsadila celá paleta herců amatérů, začátečníků nebo těch z regionů. Ale i tak vznikl slušný malý nenáročný film pro ty, kterým nevadí odhalená povaha česká. ()
Na tenhle film asi musíte mít náladu. Taky jej lépe pochopí asi ti co to z domova ke kolejím nemají daleko, nebo na dráze rovnou dělají. To prostředí má svojí poetiku i když paradoxně dnes díky obrovským investicícm do rekonstrukcí objektů, prodeji budov a optimalizací tratí postupně mizí všechna ta zvláštní zanedbaná a opuštěná místa dřevěných domků, vechtroven, točen, starých dep často ještě pamatujících první válku... Místa zarostlá kopřivami, která prozrazují jen stále patrné orezlé koleje z nichž dnes rostou vzrostlé břízy a osiky... Je to divná schýza. Dříve člověk nadával na ten binec a zanedbanost, dnes v unifikovaném normalizovaném světě cestujících kdy se jedno nádraží podobá druhému jako vejce vejci se občas zasteskně o nějaké té zarostlé koleji vedoucí z nádraží někam do lesa k černokněžníkovi Zababovi. Ten starý svět pomalu ale jistě zaniká. Svět přednostů, nádražíček, prehistorických pokladen, dřevěných skladů jak z časů starého západu... Stejně jako zmizely tvrdé kartonové jízdenky, mizí dnes i z velkých nádraží postupně i výpravčí - ti s tou čepicí a plácačkou. Vše přebírají počítače, vše je plně automatizováno softwarem AŽD... A tak jsem rád, že jsem tenhle film viděl. Jednak mně štve už ta zima venku a to letos nebyla nijak extrémní, takže to léto ve filmu bylo fakt fajn a pak také tenhle film vypráví o čemsi co dříve nebo později zanikne. Stará (pochopitelně ne bezbariérová) nástupiště kde ještě nejsou - nahradí betonové peróny osazené nerez lavičkami a koši na tříděný odpad, nádraží se zamkne, poslední zhasne a možná že nějakému tomu stařičkému výpravčímu bude umožněno dožít kdesi v prvním patře budovy. Muškáty před zavřenými pokladnami už ale zalévat nikdo nebude, stejně tak už nikdo nezamete před budovou... Jak říkám, na tenhle film musíte mít náladu a mít k železnici trochu blíž. U mně to tak je. Takže dávám za 3 akvarijní rybky do kýblu s vodou. * * * ()
desive spatne herecke vykony, duska nevyjimaje, se hodi sotva do divadla, natoz na platno. hlavni herecka role nesahala ani po kotniky klare meliskove z mistru, jejiz ma byt napodobeninou. hodpodska atmosfera nulova, a ani mrtvola na stole a rozbite akvarko nestaci. to uz je lepsi horkej fernet, nez tenhle film. a je to skoda, ponevadz namet je vic nez uchazejici, a s vycepovanejsimi herci by musel dosahnout lepsich kvalit. klidne bych to svalila na reziserovu benevolenci. zaverem ale chci pochvalit bozskou kameru, kterou jsem nevidela ani nepamatuju, alespon teda v ceskem filmu. perfektni vyber exterieru nasnimanych originalnim zpusobem (zajimalo by me, jestli byly vsechny v okoli zateckeho nadrazi) ale stejne nezastini celkovou stupiditu filmu. skoda, skoda. fakt me to mrzi. ()
Tento film se mi líbil, ale je nutné podotknout, že je v něm spousta chyb. Zaprvé mi celý film přišel moc divadelní, to dává smysl, protože je film natočený podle divadelní hry, ale já to myslím tak, že mi kvůli tomu film přišel moc umělý. Prezentace ale byla fantastická, spousta nádherných širkoých záběrů a zajímavých úhledů pohledu. Herecké výkony ale byly většinou slabé a některé konkrétní se mi vůbec nelíbily. I přes to všechno se mi ale film líbil. Tohle j druhý film od Petra Göbla, který jsmem viděl, a něco mě na něho tvorbě zaujalo. 5/10 ()
Galerie (18)
Zajímavosti (8)
- V závěru filmu zazní píseň „Dlouhý Boj (Lonely Blue Boy)“ Mikiho Volka s textem Eduarda Krečmara. V záverečných titulcích pak zazní píseň „I cesta může být cíl“ od skupiny Mňága a Žďorp. (sator)
- Jiří Vymětal (Petr Dvořák) si zahrál výpravčího také později v epizodě Vyplouváme (2009) seriálu Proč bychom se netopili (od r. 2009). (Ganglion)
- Tramp Josef Šujan se objevil ve filmu náhodou, a to proto, že štáb musel zastavit natáčení z důvodu infarktu jednoho z účastníků. Jeho přítomnost na nádraží poté byla zakomponovaná do příběhu. (sator)
Reklama