Režie:
Luigi VanziScénář:
Giuseppe MangioneKamera:
Marcello MasciocchiHudba:
Benedetto GhigliaHrají:
Tony Anthony, Jolanda Modio, Antonio Marsina, Frank Wolff, Aldo Berti, Raf Baldassarre, Fortunato Arena, Rossella Bergamonti, Remo Capitani (více)Obsahy(1)
Spaghetti western s T. Anthonym je variací na známou dolarovou trilogii s C. Eastwoodem. Cizinec (muž bez jména) se spřáhne s šéfem mexických banditů Aguilarem, aby získal pokladnu americké armády. Aguilar se však nechce dělit a tak cizinec usiluje o získání celé částky jen pro sebe. Postřílí mnoho banditů, ale ti ho nakonec zajmou a krutě ztýrají. Cizinci se přesto podaří s pomocí mladé Mexičanky uniknout, aby se v závěru mohl střetnout ještě jednou s Aguilarem. (Mariin)
(více)Videa (2)
Recenze (12)
Atmosférický, minimalistický a ironický spaghetti western, který má spád i akci, ale také několik zbytečně brutálních scén (v čemž měli Italové zvláštní zálibu poté, co v 2. půli 60. let povolila morální cenzura). Jednoduchý, ale působivý Ciprianiho hudební doprovod umocňuje zážitek z tohoto prvního, a - u fanoušků žánru- dosti úspěšného spaghetti s Tony Anthonym v roli "Muže beze jména" (Cizince), který stejně jako Blondie výborně střílí a myslí hlavně na svůj prospěch. Jde jednoznačně o béčkový italowestern, resp. o typickou ukázku brakového žánru pro zábavu. Nicméně v žádném případě není nudný, spíše naopak. Navzdory zbytečně detailně ukazované scéně mlácení a bičování do obličeje (z takového týrání by se hrdina zotavoval nejméně půl roku - a hle, on si to záhy rozdá ještě se zbytkem bandy gangsterů!), dávám čtyři hvězdičky, m.j. i díky znamenitému jednoduchému soundtracku, který dodává tomuto manýristickému dílku pikantní příchuť. ()
Tony Anthony řádil, a vida, že se nám to teprve zajíždělo do trhlých kolejí, Tony si to zatím sám neorganizoval a je to bohužel poznat. Slušný příběh (v první třetině doslova Hrst dolarů, pak se nám to kapku změní), který by se dal zasadit tak do čtvrt hodiny, je ovšem natahován na až moc dlouhou stopáž, přičemž scény Wolffa chodícího se džbánem pití, nahánění cizince v exteriérech a zdlouhavé tahání za vlasy ubohé ženy se nám to snaží nastavit. Násilná žena s bičem v Frankově bandě mně naprosto nepochopitelného účelu je už snad jistou předzvěstí pozdních podivných nápadů Blindmanových, na Tonyho se tu dá i koukat, ale krom toho asi tak nic moc. Frank evidentně trpí silnou krátkozrakostí (od kosení vlastních lidí po střílení na domnělého cizince, jenž stojí úplně jinde), žena s dítětem tak nějak navíc, armáda nepochopitelně loajální, ale co je nejhorší, je hudba. Téma není špatný (hrozně mi připomínala Texas, addio) ale neustálým omíláním a postupným vykrádáním všeho možného se mi zcela přeposlouchala a byla pěkně otravná. Takže dost nuda, snadno zapomenutelný kousek, přesto neurážející. ()
Jeden z najlepších spaghetti westernov !!! Jednoduchý dej, klasická zápletka. Cudzinec - muž bez mena príde do prašného mesta, kde je tlupa banditov a ide mu len o zlato. Prostredie je výborné - prašné mesto, cynickí banditi, ironický antihrdina (Tony Anthony je skvelý) a obvyklý záverečný súboj. Taktiež je tu skvelá hudba od Stelvia Ciprianiho! Výborný film! ()
Snímek pod italským názvem v českém překladu ´Dolar mezi zuby´ či pod americkým ´Stráž ve městě´, se prezentuje jako variace na dolarovou trilogii Clinta Eastwooda. No, jak se to vezme. Snímek z roku 1964 ´Pro hrst dolarů´, byl natočen na základě japonského samurajského snímku z roku 1961 ´Yojimbo´ uváděném pod českým názvem jako ´Tělesná stráž´ či ´Ochránce´. Takže by se vlastně mělo jednat jen o pouhé další převedení japonského snímku do spaghetti westernu a dá se tvrdit, že tentokrát je originálu daleko věrnější. V určitých detailech se samozřejmě i zde rozdíly najít dají. Oproti prvního snímku dolarové trilogie je tedy tento daleko jednodušší a přímočařejší. Typická atmosféra spaghetti westernů je však plně zachována a tak si rozhodně fanoušci tohoto žánru mohou přijít na své. ()
I am a fair man. Děj se dá popsat třemi větami, chvílemi se to táhne, ale na to, kolik to celé asi tak stálo (pískovny, kartonové městečko) se povedlo Vanzimu vytřískat neskutečnou atmosféru. Anthony je sympaťák, Wolff je charismatický padouch, závěrečná přestřelka se schovkami je vtipně vymyšlená a snad jen hudba se nemusela tak často opakovat. ()
Reklama