Režie:
John FrankenheimerScénář:
Robert Alan AurthurKamera:
Lionel LindonHudba:
Maurice JarreHrají:
James Garner, Eva Marie Saint, Yves Montand, Toširó Mifune, Jessica Walter, Antonio Sabato, Adolfo Celi, Claude Dauphin, Geneviève Page, Rachel Kempson (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Strhující souboj o korunu krále Formule 1... Velkolepý snímek Grand Prix bývá označován za jeden z nejlepších filmů ze závodního prostředí. Velkou oblibu si získal zejména díky jedinečnému pohledu do historie zákulisí Formule 1, královské disciplíny automobilového sportu. Režisér John Frankenheimer natáčel záběry pro svůj film během skutečných závodů, a proto se ve filmu objevuje spousta dobových detailů včetně tehdejších závodních hvězd a profilů evropských tratí. Rychlý střih a ohromující závodní scény včetně záběrů z vrtulníku představují strhující zážitek, za což byl snímek odměněn třemi Oscary v technických kategoriích za nejlepší střih, mix a střih zvuku. Příběh snímku zachycuje nelítostný souboj čtyř fiktivních jezdců, kteří jsou ve své touze po vítězství v Mistrovství světa ochotní jezdit na hranici svých možností a čelit riziku osudové havárie. Nesmiřitelná rivalita se navíc odráží v jejich neuspořádaných osobních vztazích. Hvězdnému mezinárodnímu hereckému obsazení vévodí Yves Montand a James Garner. (Česká televize)
(více)Recenze (124)
Staré formule mě vždy lákaly. Větší riziko, větší ukázka řidičského umění. Gladiátoři v autech, kteří riskují své životy, aby byli ještě rychlejší než ten druhý. Každý z nich ví, že může umřít a přesto chtějí stanout na výherním stupni slávy. Jenže chvilková sláva nestojí za jakýkoliv lidský život. Při závodech tu je ostrá, čistá kamera a výborný syrový zvuk motorů. Jakmile se ale film přesune mimo dráhu, tak začne nudit. Lásky pilotů Formule 1 neudrží stejné vražedné tempo jako na okruhu. Někdy příliš romantická hudba a někdy pocit, že jde spíše o romantický film než o závodní drama. Ale určitě to stálo za sledování. Le Mans (1971) pro mě zůstává stále králem v tomto sportovním žánru. ()
Tuto filmovou Grand Prix jsem poprvé sledoval před pár lety společně s tátou, díky kterému jsem měl sledování doplněné o výklad s porovnáním závodních tratí a bezpečnostních opatrení tenkrát a dnes i dalších zajímavostí kolem Formuly 1. Táta je totiž letitým fanouškem F1, takže jsem ho přesvědčil na společnou projekci, přestože podobně starým filmům neholduje. Já zase příliš neholduji auto-moto závodům, jejich sledování mě obvykle nenaplňuje a mohly by mi být stokrát ukradeny, jenže tohle je film vrcholních tvůrčích sil Johna Frankenheimera. Jeho režisérské umění v oblasti na svou dobu novátorsky pojatých akčních scén, nápadité střihové skladby včetně vícezáběrových montáží i práci s vizuálem a zvukem nemůže tady nechat snad žádného filmového fanouška úplně chladným. Ve filmu sledujeme dlouhé sekvence z celkem snad šesti závodů, ale každý je natočen a sestříhán úplně jiným způsobem a dokáže svým pojetím strhnout, v případě druhého závodění ještě ke všemu „Frankie“ proměnil scény závodění za doprovodu Jarrého hudby a romantického snění Montanda o krásné Evě Marie Sant v jedinečný audiovizuální balet formulí na trati! Na poli tří hodin rozpracoval pan režisér vlastní osobitý koncept akčního sportovního dramatu, jaký pak zopakoval v mírně skromnějším provedení i v The Gypsy Moths nebo Jezdcích – totižto jeho opakovanou specialistou se staly strhující příběhy, v jejichž nitru zdaleka nejde jenom o akci. Přestože ta připraví svým autentickým pojetím divákovi samostatný adrenalínový zážitek, zároveň v rámci celku tvoří plynulou součást dramatu, jež se výrazně soustředí i na psychologii postav se všemi vnitřní pocity a vzájemnými vztahy, kdy film nechá odeznít i nejeden silný lidský příběh. Dnes jsem viděl Grand Prix podruhé a znovu šlo o nezapomenutelný filmový zážitek, po němž tuším, že většina dalších tematicky spřízněných snímků pro mě zůstane ve stínu Frankenheimerova opusu. [100%] ()
Ačkoliv nejsem žádným velkým fanouškem automobilových závodů, tak jako kluk jsem s tátou chodíval na závody na Masarykův okruh, zažil jsem ještě i ten starý, kde se motorky a auta proháněla de facto po normální silnici mezi domy, tedy něco jako Velká cena Monaka, kterou Frankenheimerův opus začíná. Filmově je Grand Prix zejména opulentní oslavou závodů F1 s naprosto nadčasovou vizuální stránkou, kde máte občas pocit, že s těmi závodníky jste přímo na dráze.. Na velkém plátně by vyniklo jistě mnohem víc. S karamboly, kterých na diváka číhá víc než dost si pak tvůrci asi vyhráli nejvíc a jejich působivost zkrátka bere dech. Čili už jen po formální stránce jde o výjimečné dílo, to by mi ovšem u podobného tématu k absolutoriu nestačilo a tak jsem uvítal zejména výborně poskládaný příběh čtyř hlavních protagonistů, špičkových jezdců, kteří ač každý jiného naturelu, se po nastoupení do kokpitu stávali jednou a touž osobou, která před sebou vidí jen závodní dráhu a vyhlíží jen cílový praporek. Do jejich života mimo dráhu pak vstupují ženy a právě ta vztahová linie s nimi či jen trochu jiná závodní dráha mne tu bavila snad ještě i o trochu víc než všechno to okouzlení rychlostí plné adrenalinu ( a testosteronu). Ať už to byla velmi přitažlivá novinářka Louise, "netančím, nekouřím, nepiju" Lisa, lehce labilní a krásná manželka Pat, tak ale i chladná Stoddardova matka či vypočítavá Sartiho manželka. A byť není prostředí kolem závodů vybarveno pastelkami, tak tam jistý morální vykalkulovaný ideál pochopitelně prosáknul. Ferrari a černý prapor...ehm. Na druhou stranu, ta kola se tu točila o něčem jiném. 5,4,3,2,1, START!! ()
Ojedinělost projektu by si určitě další hvězdu zasloužila, ale ve výsledku je Grand Prix bohužel prakticky nemísitelná směs geniálně natočených závodů a plytkého romantična. Jakožto bývalý F1 fanoušek jsem byl scénami z okruhů nadšen i přesto, že jakýkoli soudobý F1 záznam nabízí totéž. Skutečně velice precizně sestříhaný a ozvučený materiál a stylové kolize dělají z úvodní Grand Prix Monako (i posléze Spa a Monza) skutečnou lahůdku. Frankenheimer kouzlí i s dělením obrazu na dva i tři paralelní děje, potažmo megalomanským rozdělením až na 32 snímků. Výplň je adekvátně romantická, ale na tři hodiny to dvakrát nestačí. 3,5*. (Z herců mě překvapil podmanivý Brian Bedford, jenž tu nemá ani svůj profil...) ()
Krásné sportovní drama s působivou atmosférou závodů, k níž neodmyslitelně patří rivalita mezi jezdci F1 a stejně tak mezi stájemi závodních vozů.. Moc hezky napsaný scénář, sympatičtí herci, půvabné ženy, no a pochopitelně řev motorů.. Moje jediná připomínka se týká délky snímku, ač se mi to líbilo a bavilo mě to, bylo to fakt dlouhé.. ()
Galerie (116)
Photo © Metro-Goldwyn-Mayer
![Grand Prix - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/164/215/164215436_56f5df.jpg)
Zajímavosti (37)
- Ve filmu po kolizi mezi vozy Pete Arona (James Garner) a Scotta Stoddarta (Brian Bedford) skončí vůz Pete Arona v moři i s jezdcem. Ve skutečnosti byl jediným jezdcem, který se v Monaku nedobrovolně vykoupal v moři Alberto Ascari v roce 1955, kdy při GP Monaka byl při výjezdu z tunelu oslněn sluncem a z následující šikany byl i s vozem Ferrari vymrštěn do vody. Utrpěl pouze šok a zlomeninu nosu. Bohužel čtyři dny poté zemřel na okruhu v Monze ve voze Ferrari při testovací jízdě. (xisp)
- Mnoho herců používá helmy skutečných jezdců. James Garner (Pete Aron) jezdí v helmě Chrise Amona, Brian Bedford (Scott Stoddart) používá helmu Jackie Stewarta a Yves Montand (Jean-Pierre Sarti) má na hlavě mix Johna Surteese a Mika Parkese - důvod: Surtees opustil Ferrari uprostřed sezóny a nahradil ho právě Parkes. (tom.cube)
- Natáčení některých scén probíhalo ze speciálně upraveného Fordu GT40, který řídil Phil Hill. (ivojiran)
Reklama