Režie:
Jaroslav NovotnýKamera:
Alois NožičkaHudba:
Jan TruhlářHrají:
Jiřina Bohdalová, Jaroslav Moučka, Josef Větrovec, Josef Bláha, Petr Haničinec, Květa Fialová, Jana Paulová, Bedřich Prokoš, Jarmila Smejkalová (více)Obsahy(1)
Hubatá, rázná Plajznerka (J. Bohdalová), jíž hraje v těle snad každá žilka touhou po hutném krajíci štěstí, krotí a cepuje zapomenutého čerta, aby z něj byl „pracovitej a poctivej muskej“, který by se uměl pořádně ohánět s kovářem u kovadliny i v Plajznerčině malém hospodářství. A aby jí pomáhal zmáhat všechny světské nástrahy, pomluvy a nepřejícnost sousedů. Trepifajksl (J. Moučka) z výřečnosti téhle povedené ženské brzy pochopí, že jako člověk na tom bude mnohem lépe než jako starý, opelichaný čert… Báchorku Dalskabáty, hříšná ves aneb Zapomenutý čert napsal v roce 1960 Jan Drda. Od té doby se stala na českých divadelních prknech jednou z nejoblíbenějších. Vypráví o vesnici, ze které už mnoho let nepřišel do pekla jediný hříšník a jediný čert široko daleko už dávno pověsil své řemeslo na hřebík. Peklo tedy musí zasáhnout a přivést dalskabátské obyvatele opět k hříchu. Jestli se jim to povede se můžete podívat v televizní adaptaci tohoto půvabného příběhu z roku 1976. (Česká televize)
(více)Recenze (92)
Až moc televizní pohádka, která spíše než film připomíná divadelní představení. Tím, jak je natočená v samých interiérech, tím mě zklamala a odradila. Natočit ji v exteriérech, byla by mnohem lepší. A nezachrání to ani herecké výkony plejády předních českých herců. Z nich vyčnil jedině nadupaný výstřih tehdy jednadvacetileté Jany Paulové. [2381. hodnocení, 72. komentář, 80%] ()
Na tuto klasiku se vždy rád podívám a vždy se u ní skvěle bavím. Za mě jednoznačně životní role Jiřiny Bohdalové a zvlášťě pak Milana Moučky - jeho podání dalskabátského čerta je pro mě nezapomenutelný zážitek. Navíc se tam mihly v záběru i pěkná kůzlátka, jež jsem jako capart sice přehlídl, ale s odstupem času přece jen ocenil - 80%. ()
Bezchybné, co k tomu psát víc. Jaroslav Moučka se pro Trepifajskla snad doopravdy narodil, Jiřina Bohdalová Plajznerku hraje chvílemi velice příjemně "nebohdalovsky"... A ty vedlejší role! Květa Fialová, Josef Větrovec, Josef Bláha... Bezvadné! Dalskabáty jsou víc než pohádka, je to především skvělá televizní inscenace s perfektními hereckými výkony, u které se vždycky pobavím. ()
"Ichturieli, to je ohromné! Já tomu sice docela nerozuměl, ale koncepci máte, to je fakt! (...) No jistě! Hněte jim (v Dalskabátech) psýchou! Ty budou koukat, co se to v nich vrtí!" Tahle pohádka není herecký koncert, ale herecká symfonie... Jak mám ráda Moučku, tak tady ho ještě přválcovali Větrovec s Bláhou... Nádhera... Pohádka pro všechny generace (jako dítě jsem milovala Matesa Plajznerčinýho, co už nechtěl rohy ani ocas, od puberty si zase užívám tu ironickou linku fráterníků, podvodníků i pekelníků), je to prostě skvost natočený lehce a s nadhledem... Miluju! ()
Kostní moučka, cukr moučka a Jaroslav Moučka. Nemohl jsem se přes toho Moučku dostat. "Mumlubumlu hunlunujukulmunumfuguhiulu"....tak takhle nějak huhňavě mluvil celou dobu Moučka jako čert. Budiž mu stranická země lehká, ovšem dokonale zkažený zážitek se nedá napravit. Ono to celkově bylo hodně stupidní, jenže úžasný Moučka se v tom svém projevu vyžíval. A když začal řehtat jako kůň, nabízelo se mu z hlavy udělat opravdu tu moučku. Ostatní propriety byly neméně poutavé. Nejdříve to odnesly jeho rohy, pak i jeho ocas, Bohdalka ho zezadu roubovala, jak když ho maže před peggingem. Pak nástup Haničince, jeho rázovitý kovář docela nesymp. O Vánocích jsem viděl jen dvě pohádky, tahle byla ta druhá. A příšerná. Moc dobře vím, proč pohádky delší dobu nemusím. Tahle je důkazem, že jim nemám dávat šanci. Nudné, blbé, zdlouhavé, huhňavé. 0/10 ()
Reklama