Režie:
Jack SmightScénář:
Don IngallsKamera:
Philip H. LathropHudba:
John CacavasHrají:
Charlton Heston, Karen Black, George Kennedy, Efrem Zimbalist Jr., Susan Clark, Helen Reddy, Linda Blair, Dana Andrews, Roy Thinnes, Sid Caesar, Myrna Loy (více)Obsahy(1)
Boeing 747 společnosti Columbie, let 409, letící z Dallasu do Los Angeles se zdá být bez větších problémů. Jenže cesta se komplikuje, protože počasí v Los Angeles není dobré, a tak je let 409 odkloněn na letiště v Salt Lake City. Obchodník Scott Freeman letí se svým soukromým Beeachcraftem na obchodní schůzku v Boise do Idaho. Ale protože počasí zablokovalo celé západní pobřeží Spojených států, i on je odkloněn do Salt Lake City. Řízení letového provozu v Salt Lake informuje Columbii 409, že na přistání má přednost před Freemanovým Beechcraftem. Když se Columbia 409 začne chystat na přistání, netuší, že se blíží tragédie. Obchodník Freeman je ve svém letadle postižen infarktem a nekontrolovatelně stoupá do letové hladiny Columbie 409. Beechcraft narazí do Boeingu 747 těsně nad sedadlem druhého pilota, vytrhne otvor, kterým je druhý pilot vytažen z letadla, zatímco trosky zabijí palubního inženýra a oslepí pilota letadla, kapitána Stacyho. Stacy je schopen ještě zapnout autopilota a spínač udržování letové hladiny předtím, než ztratí vědomí. Nancy Pryorová, letuška, pomůže kapitánovi z kokpitu a sama se vrací do pilotní kabiny. Informuje řídící věž v Salt Lake o stavu posádky a o tom, že v letadle není nikdo, kdo by ho řídil. Také informuje o škodách v kokpitu. Joe Patroni, viceprezident společnosti Columbia, je informován o situaci letu 409. Požádá o pomoc kapitána Ala Murdocka, hlavního leteckého instruktora společnosti Columbie, který je, shodou okolností, Nancyiným přítelem, i když jejich vztah je právě na bodu mrazu. Patroni a Murdock odlétají proudovým letounem do Salt Lake. Cestou komunikují s Nancy a dozví se, že autopilot udržuje letadlo ve vodorovném letu, ale nereaguje na zatáčení. Letadlo míří do hor Wasatch Range... (TV Nova)
(více)Recenze (55)
Podstatne slabsie pokracovanie vyborneho filmu Letiste z roku 1970. Kopa nudy, hluchych miest a prazdnych dialogov. Kto vyhladava filmovu nudu, prosim. Osobne nudne filmy nenavidim. Ale aspon mala ucast mojej oblubenej Glorie Swanson /vo filme Sunset Boulevard si zahrala Normu Desmond/ pozdvihla film na znesitelny priemer . 67 % ()
Film, ktorý by si zaslúžil aby ani radšej nebol pokračovaním tak prvotriedneho katastrofického filmu, akým ,,Letisko" bolo. V tomto filme je všetko odvedené len s polovičným, či ešte menším efektom ako tomu bolo v ,,jednotke". Prvé ,,Letisko" mohlo zo začiatku pôsobiť naťahované, diváka dokonale zoznámilo s postavami, ktorým potom snímka získala svoj emocionálny náboj. Tu nič také nie je, síce akcia nastupuje už zakrátko po úvodných titulkoch, postavy sú k divákovi hodené, ako keby ich už dobre poznal z nejakého predchádzajúceho filmu a množstvo zaujímavých scén je zničených demolačným strihom. Pokiaľ ide o Chartona Hestona, pôsobil na mňa skôr nesympaticky a jeho postava sa istú chvíľu neobjaví na plátne tak dlho, až zabudnete, že je hlavným hrdinom. Ničím už potom neprekvapí šialená operácie záchrany lietadla. Veď kto iný ho môže úspešne priviesť späť na zem, ak nie sám Heston? V druhej polovici len film viacej akčnejším a pridáva na tempe aj napriek absurdnosti mnohých scén. Ďalšie filmy s touto tématikou sa asi viac inšpirovali týmto filmom, než verziou z roku 1970. (napísané 1. 11. ´08) ()
Tak jsem si tak tuto neděli ke kancelářské práci pustil na ytb můj oblíbený kanál American Airlines Popular Music Tape. Na tomto kanále Chrise Cromwella docela ujíždím. Jede tam pecky ze sedmdesátek a všechno to má feeling své doby a zlaté éry amerického letectví z dob, kdy nebi kralovaly ječící stříbrné čtyřmotorové tryskáče Boeingy 707 a na projekčních prknech chytrých hlav už pomalu vykukovala finální podoba legendárního jumba 747. Tenhle film je vlastně i docela poctou tomuto krásnému stroji, protože jeho přednosti několikráte zmiňuje a v době natáčení již Boeing 747 pět let brázdil oblohu nejen nad USA. Jo Gréto, v téhle době by tě někde na letišti z toho normálně miglo ! :-). Při tom poslechu jsem si uvědomil, že se co nejkomfortněji cítím ve dvacátém století a to nejen po hudební stránce. A zase jsem si položil otázku čím to je, zda tím že stárnu, nebo zkrátka proto, že svět zejména na západě byl o poznání normálnější. A když jsem dokončil papírování, dostal jsem chuť na film z té doby a v podobném duchu. A jelikož jsem tohle letiště už dlouho neviděl, rozhodl jsem si to zase pěkně pustit. Hned ten začátek a fantastická hudba Johna Cacavase vás šoupne do amerických sedmdesátek jak já říkám éry Kojaka. Kennedy se v prvním Letišti osvědčil, takže si tu zahrál znovu. Heston v té době kraloval nejednomu stříbrnému plátnu a své ostruhy zde získané pak uplatnil v dalších katastrofických filmech jako třeba ten o potopené ponorce Gray Lady Down. A nesmíme zapomenout i na jeho roli v Battle of Midway. Záhadou mi je účast Karen Black. Ať mi všichni prominou, ale obsadit takhle ošklivou herečku do hlavní role... Chápu, má oči blízko sebe, nemůže za to. Ale zrovna u filmu, kde většinu času dělá vyděšené výrazy, vykuluje oči... Eh... To už byla hezčí i ta jeptiška co hrála na kytaru nemocné dívce, nebo kterákoliv z dalších letušek letu Columbia ... Film používá na svoji dobu docela dobré triky byť samozřejmě dnes to může působit lehce úsměvně. Ale tehdy byly možnosti jiné a nadupané PC s grafickými programy byl vlhký sen vizionářů představujících si časů příštích. Milovníci letadel se dosyta nabaží krásného Jumba a následně i záchranného CH-53 , což je fakt nádhernej vrtulník. Já jsem prostě na tyhle velké mašiny :-). Letiště je klasickým katastrofickým filmem u nějž se nesmí přemýšlet. Ale zase je to celkem neškodné. Krev je kečupová, napětí by se dalo krájet, ale vy víte, že to dobře dopadne. Aerolinky té doby fakt nepotřebovaly reklamu v podobě nějakého filmu, kde všichni reálně zařvou, protože šilhající stevardka by asi jen těžko mohla řídit mašinu, kterou v kabině za normálních okolností ovládají 3 chlapi. Námětově je to podobné prvnímu Letišti a takový už Hailey prostě je. Seznámení s cestujícími, pár napínavých vsuvek v podobě špatného počasí či nemocné holčičky co musí být včas na transplantaci ledviny v cílové destinaci a vy víte, že o zábavu bude postaráno. Pak už to tak nějak běží a vy jen sledujete kdo se osvědčí a kdo ne. Co jsem chtěl jsem ale dostal a tak i ze sentimentu dávám za 3 lomcováky. * * * () (méně) (více)
Mustr: letadlo poletí a něco se asi stane, pojďme si představit pasažéry - s některými se sblížíme víc, budou v našem příběhu "důležitější", jiní důležití nebudou, ale potřebujeme omáčku - letadlo startuje - někdo z cestujících má předtuchu něčeho zlého (ačkoliv k tomu není důvod) - natahujeme kaši, protože to, co se stane, se nemůže stát hned - stane se to - místo rychlého (a především nutného) řešení se zabýváme poplácáváním po ramenou, brečení, případně odhánění dotěrných novinářů - letadlo má sice v pilotní kabině díru jak vrata do garáže, ale stačí pár sponek do vlasů a skoro ani není vidět, že tam trochu fouká - nejneuvěřitelnější řešení je to nejlepší, bude nejlíp vypadat na plátně a tak ho provedeme - Charlton Heston se zrovna vrátil z Planety opic a v tomhle filmu si ještě moc nezahrál, tak šup šup, na plac. A dabing několika herců na zhruba čtyřnásobek postav má za následek, že třeba takový Pavel Soukup v hlavní roli si střihne ještě tři čtyři další. ()
Pokračování Letiště se řídilo schématem kratší stopáž - delší akce. A přestože tato akce z dnešního pohledu působí spíše úsměvně, je třeba vyzdvihnout snahu tvůrců udržet diváky na hraně sedačky po co nejdelší dobu. Překvapením filmu budiž, že hlavní hvězdou ani zdaleka není Charlton Heston, ale spíše Karen Black. ()
Reklama