Režie:
Ferenc TörökScénář:
Ferenc TörökKamera:
Dániel GarasHudba:
Balázs TemesváriHrají:
Gábor Karalyos, Erzsi Pápai, Eszter Balla, Vilmos Csatlós, Simon Szabó, András Réthelyi, Bence Jávor, Zsolt Kovács, Ilona Béres, Imre Csuja, Zsanna Éry-Kovács (více)Obsahy(1)
Snímek Moskevské náměstí je první část volné trilogie maďarského režiséra Ference Töröka, kterou loňského roku zakončil snímkem Overnight. Hlavního hrdinu, částečně inspirovaného Törökovými vlastními zkušenostmi, sledujeme od jara do konce léta roku 1989. Tedy v době těsně před rozpadem „liberálního socialismu“. Osmnáctiletý Peťa patří k těm, kteří se politickou atmosférou příliš nezabývají a žijí svou vlastní přítomností, která se točí kolem maturitní zkoušky, prvních rande a snadno nabytých peněz. Török se ve všech filmových složkách vyhýbá zjednodušující stylizaci, a tak nesklouzává k nostalgicko-moralistně vyznívajícím snímkům, jakými byly tematicky podobné Good bye, Lenin Wolfganga Beckera nebo Pupendo Jana Hřebejka. (Febiofest)
(více)Recenze (4)
Studentský "bezstarostný" život na konci přelomového roku 1989 v době pádu komunismu z pohledu samotných studentů. Nejde zde tak úplně o pohnutou dobu vládnoucího režimu, která se pak po mnoha letech během krátkého časového úseku rázem proměnila v prach. Film především ukazuje mladé studenty, kteří se stejně jako v jiných zemích a časech ve svém věku zabývají spíše materialistickými problémy a zábavou mladých. Zahlédneme tu ale i první možnost vycestovat na Západ a navíc ne na zrovna zakoupené lístky nebo aféru s maturitními otázkami. Když už je řeč o maturitě, pokud ji máte teprve před sebou, vemte si k srdci tohle: "The point is that you have to think about it like a game. Like a quiz show. If you think about it like that then it's a smooth ride." Celkově se jedná o osvěžující maďarský film, kterých moc není. (7/10) ()
podobné filmy o mládeži, která moc neřeší budoucnost a užívá si, mám hodně rád a málokdy mě zklamou.. bohužel, tentokrát se stalo.. Febiofest 2008 ()
Velmi pěkné maďarské dílko o změně režimu v Maďarsku, která je sice českému divákovi známá, ale přesto některé detaily překvapí. Bohatý šmelinář, který se může pyšnit koženou sedačkou a německým pornem, trapná ředitelka gymnázia, nenáviděný synek aparátčika, to všechno vypadá jako živé. Příběh je sice lehce předvídatelný, na druhou stranu mu to ale neubírá na opravdovosti. ()
Nezájem hlavních postav opisuje způsob reflexe dobových události (smrt Kádára, pohřeb Nagye) pouze skrze širší rámec fabule, protagonisté je svou (ne)účastí žádným způsobem neovlivňují. Vyprávění je členěno do zdánlivě nesouvisejících příběhových epizod bez pro postavy viditelného cíle a pro diváka dramatického oblouku směřujícího k vyvrcholení. O to více nepatřičně působí náhlá a neopodstatněná změna formy vyprávění v závěru filmu, která popírá dojem autenticity budovaný v průběhu celého snímku. ()
Reklama