Režie:
Marcel PagnolScénář:
Marcel PagnolKamera:
Georges BenoîtHudba:
Vincent ScottoHrají:
Raimu, Ginette Leclerc, Charles Blavette, Alida Rouffe, Charles Moulin, Édouard Delmont, Robert Bassac, Robert Vattier, Maximilienne, Fernand Charpin (více)Obsahy(1)
Slavný a všestranně nadaný umělec Marcel Pagnol završil filmem PEKAŘOVA ŽENA (Le femme du boulanger) svou předválečnou filmovou tvorbu, která výrazným způsobem zasáhla do vývoje francouzské kinematografie. Potřetí jej jako filmového režiséra inspiroval spisovatel Jean Giono (1895-1970), jehož novelu Jean Le Blue použil Pagnol pro natočení Pekařovy ženy. Ve své podstatě se jedná o jednoduché venkovské sociální drama s dějovou linkou nevěry manželky hlavního hrdiny, svým celkovým uměleckým vyzněním ale film patří k předchůdcům neorealismu, potažmo francouzské nové vlny.
V hlavní roli pekaře Amiable Castaniera zazářil herec Raimu, jeho ženským protějškem byla Ginette Leclerc, které se v té době několika filmy podařilo vymanit z postavení rozverné hvězdy komerční produkce. Ginette Leclerc ve filmu přitom prakticky nepromluvila, protože její postava byla původně zamýšlená pro americkou herečku Joan Crawford. Propagaci filmu prospěl především slavný Orson Welles, který jím byl nadšen a zajistil uvedení titulu v USA. Tady se také filmu dostalo několika ocenění. Ve Francii měl film premiéru 7. září 1938.
(argenson)
Recenze (6)
Raimu mohl být, jak skvělým hercem chtěl, ale tenhle film mě prostě nezaujal. Příběhově to není špatné, ale nejzásadnější moment přichází stejně až po dvou hodinách sledování. Tady se ukazuje to, že postavu pekaře nemohl zahrát někdo, kdo by neměl dostatečné herecké schopnosti, protože by finále prostě vyznělo neuvěřitelně. Jenže ten zbytek mě prostě nijak neoslovil. ()
Co je potřeba, aby byla narušena rovnováha v malé francouzské vesničce? Stačí aby pekařova žena vzala kramle se svým milencem... výborný výchozí námět se utápí v až příliš jednoduchém panoptiku postaviček a odfláklých dialozích... Přesto lze ve snímku nalézt i pohled do všední reality venkovu a i lehkou kritiku církve... ()
Neurčitá francúzska veselohra, kde sa sentimentu ( až na ten záver ) veľa nedočkáte, kde na jemný francúzsky humor takisto nenaďabíte a pri takto vražednej minutáži možno aj zaspíte. ()
Film je podľa poviedky a cítiť to. I keď je nepochybne kvalitná, tak film trvá cez dve hodiny a to je na takýto materiál skrátka priveľa. Je to niečo ako z Bakalárov, má to vtip, zaujímavé rázne postavičky, hrané kvalitnými hercami a má to srdce. To najväčšie má pekár a tak posolstvo znie, kto do teba kameňom, ty doňho chlebom (chleba tu zohráva výraznú funkciu dejovú aj symbolickú) a možno ti odpustí. Táto stará naivita je veľmi príjemná, rovnako ako je finále veľmi dojemné. Len keby to trvalo tak hodinu a pol... ()
Neskutočne utáraný film, s celým panoptikom otravných postáv (svätuškársky kňaz, premúdrelí markíz i učiteľ, ufrfľaná stará dievka, atď.), ktorým sa klapačky ani na chvíľu nezastavia. Davové scény, kde rozprávajú všetci a opilecké scény tomu nasadzujú korunu. Výborný záver s návratom pekárovej ženy už film nedokáže zachrániť, keďže tvorí iba jeho malú časť. Zaradené v zozname 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. ()
Reklama