Režie:
Marcelo PiñeyroKamera:
Alfredo MayoHudba:
Pascal GaigneHrají:
Eduardo Noriega, Najwa Nimri, Eduard Fernández, Pablo Echarri, Ernesto Alterio, Natalia Verbeke, Carmelo Gómez, Adriana OzoresObsahy(1)
Madrid. Tisíce lidí demonstrují proti zasedání Mezinárodního měnového fondu. V této napjaté atmosféře probíhá v mrakodrapu nadnárodní finanční společnosti konkurz na obsazení vysoké manažerské pozice. Sedm kandidátů prochází výběrovým řízením, spočívajícím v aplikaci tzv. Gronholmovy metody: vylučovací metody na základě psychologických testů, kterým byli po 1. světové válce podrobováni důstojníci německé armády. Nakonec ji převzaly i nadnárodní společnosti... Po absolvování nesmyslného byrokratického labyrintu je principem testu rafinovaně stupňované drama vzájemné podezřívavosti a lámání charakterů, vytváření aliancí a ponižující manipulace, alibisticky se zaštiťující heslem „Nikdo tě nenutí“. Někteří z kandidátů by nakonec raději stáli na ulici mezi demonstranty, ale nemají odvahu si to přiznat... (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (213)
Kvalitní argentinsko-španělský film, odehrávající se v uzavřeném prostoru výběrového řízení v kapitalistické společnosti. Skupina lidí ucházejících se o místo, s nimiž si firma zahrává jak kočka s myší, až z toho člověku mrazí. Toto je obraz (nikoliv nereálný!) zotročených lidí bez Boha, věřících jen samým sobě, svým schopnostem rozumu a svým zásadám pragmatického jednání. Lidé tu jen vypadají jak lidé, ale ve skutečnosti se z nich již stali roboti, kteří jsou testováni jako výrobky. Naprosto vynikající herectví a skvělá gradace, jen ta dekadence začátku 21. století zůstává tak nějak beznadějná... (I když nedávám nejvyšší hodnocení, tento film patří mezi ty, které jsem sledoval se zatajeným dechem, a mohl bych je vidět víckrát, neb španělské a latinoamerické herectví zřejmě patří k absolutní špičce). ()
Metodu považuju za opravdu kvalitní a ojedinělý kousek na poli psychologického konverzačního dramatu. V podstatě jde o jakousi intelektuální obdobu Velkého bratra, kdy posadíte skupinu motivovaných lidí do jedné místnosti a necháte je soupeřit o post manažera velké firmy. Navíc se je v rámci testování snažíte náležitým způsobem manipulovat tak, aby maximálně obnažili svůj charakter. Samozřejmě, má to půdorys téměř divadelní hry, ale ani v nejmenším to neznamená, že byste byli o něco zásadního, snad s výjimkou velkolepého vizálu, ochuzeni. Má to napětí, překvapivost, smysl pro ironii i krutou hru a navíc je to obsazené skvělými a u nás neokoukanými herci. Nejlepší ze všeho je, že Metoda nepředkládá nějaké velké pravdy banálním způsobem a především jednoznačně. Prakticky o všem nutí přemýšlet a každý z hrdinů konkurzu několikrát v očích diváků změní svůj "rating". Charaktery se tříbí v těch nejvypjatějších momentech. Samozřejmě, dá se to taky chápat ideologicky jako jakousi kritiku kapitalismu, volné soutěže, ale tak jednoduše bych to neviděl. Ostatně si opravdu myslím, že vyhrál ten pravý, ale nechtěl bych žít ve světě, kde by ostatní kandidáti nenašli odpovídající uplatnění. A navíc, kdybych si měl vybrat kamaráda, určitě by to nebyl vítěz tohohle konkurzu. Celkový dojem: 95 %. ()
Španielský konverzačný film, ktorý sa takmer celý odohráva v jednej miestnosti. Je nutné uznať, že tvorcovia v tomto prípade vytrieskali z minima takmer maximum. Píšem takmer, pretože Nikita Michalkov svojim fenomenálnym remakom filmu 12 dokázal "maximálne maximum". Nudiť sa určite nebudete ani sekundu, pretože každý rozhovor, každá konfrontácia a ostrejšia výmena názorov vám, to jednoducho nedovolí. Demonštrácia za oknami vysokej budovy má naozaj iba okrajový význam a film by sa bez nej určite obišiel. Trošku rozpačito na mňa zapôsobil aj samotný záver, ale nie natoľko, aby som uberal na hodnotení. Na konverzačný film naozaj veľmi, veľmi slušné. 80%. ()
V průběhu mi v hlavně naskakovala spousta otázek a málokterá z nich se dočkala odpovědi v rámci filmu. Abych celkově docenil El Método, zřejmě bych nejprve potřeboval pochopit, jak by celá tato Grönholmova metoda měla fungovat (a zdali vůbec realně existovala). Bez potřebného vnitřního pohledu jsem se takhle stále nemohl zbavit dojmu, že kdyby se některý z účastníků zachoval jinak, mohlo se jim to celé zbořit jako domek z karet. Některé věci jsou vysvětlené, ale pouze v rámci stále probíhajícího řízení, což je ale s přihlédnutím k celkovému konceptu dost nedůvěryhodné. Nicméně jako psychologické drama nastiňující, co všechno lidé dokáží udělat, aby získali práci, to fungovalo bezchybně. Věřím, že jsou lidé bez problému schopní ponižovat sebe, své okolí, absolutně kašlat na morálku a hledat jakoukoliv slabinu umožňující zničit své oponenty, pokud jim o něco jde a tady je velice realisticky znázorněno, jak se přátelská zdvořilost mění postupně v rivalitu a nakonec v lidský hyenismus. Zajímavá konverzačka k zamyšlení. // 70% ()
Přišlo mi to příliš vykalkulovaný a v podstatě nepřesvědčivý i když některý momenty byly zábavný (až na záchodovou scénu, ta mi přišla úchylná a nehodící se). Celou tu sebranku odpudivejch týpků bych čutla do řiti a jestli toto mají být manažéři nové epochy - čili současnosti, chce se mi zvracet. Humor=0, napětí=3, estetika=0, erotika=0, zábava=3, poblijónství=5. ()
Galerie (9)
Photo © Tornasol Films S.A.
![Metoda - Z filmu - Carmelo Gómez, Najwa Nimri, Eduardo Noriega, Pablo Echarri, Adriana Ozores, Eduard Fernández, Ernesto Alterio](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/217/217971_0e90b0.jpg)
Reklama