Režie:
Džunja SatóScénář:
Džunja SatóKamera:
Jošitaka SakamotoHudba:
Džó HisaišiHrají:
Takaši Sorimači, Šidó Nakamura, Jú Aoi, Tacuja Nakadai, Šinobu Teradžima, Kajoko Širaiši, Hiroši Kacuno, Ken'iči Macujama, Eidži Okuda, Sósuke Ikemacu (více)Obsahy(1)
Mladá japonská dívka hledá na jaře roku 2005 v japonském přístavu loď, kterou by si mohla najmout a odplout s ní na moře na pozici 30°43' severní šířky a 128°4' východní délky, avšak bez úspěchu. Záhy se ukáže, že se na dané pozici nachází vrak bitevní lodi Jamato z druhé světové války a jediným, kdo projeví ochotu s dívkou na danou pozici se svou malou lodí plout, se stává do sebe uzavřený starý rybář Kamio, bývalý člen posádky Jamata, který se každoročně odmítá účastnit vzpomínkových akcí na její počest. Posléze vyjde najevo, že dívčin adoptivní otec Učida byl rovněž námořníkem na Jamatu a že byl Kamiovým velitelem a přítelem. Během plavby na udanou pozici začne starý námořník vzpomínat na pohnutou dobu, kdy za války jako patnáctiletý narukoval na palubu nejmohutnější bitevní lodi, která kdy byla v dějinách postavena a plnil na ní těžkou válečnou službu v okruhu spolubojovníků, kteří se stali jeho nejlepšími přáteli. Během služby se musí všichni vyrovnat nejen s krutostí námořních bojů s přesilou amerického námořnictva, ale i se ztrátami v rodině doma v Japonsku, kde je obyvatelstvo těžce zkoušeno masivními americkými nálety. Po bitvě v zálivu Leyte v říjnu 1944, ve které je zničena většina japonského Spojeného loďstva, je Jamato poškozena a stažena do Japonska k opravám. 1. dubna 1945 se Američané vyloďují na ostrově Okinawa a začínají tak přímo ohrožovat samotné japonské ostrovy. Je rozhodnuto ze zbylých lodí zformovat Speciální útočný svaz s Jamatem v čele a vyrazit vstříc sebevražedné misi, kdy má svaz bez letecké ochrany prozazit k Okinawě pomoci jejím obráncům. A tak 6. dubna Jamato vyplouvá na svou poslední plavbu vstříc katastrofě, ale s posádkou odhodlanou bojovat až do posledního dechu. (Hartmann)
(více)Videa (1)
Recenze (46)
Zpočátku jsem měl pocit, že koukám na japonskou obdobu Bayova Pearl Harboru, s tím ale, že tentokrát byli amíci ti zlí. Ale ne. Krom toho, že evidentně rozpočet Yamato byl o pár babek nižší, tak zde nebyla žádná romantická linka. Spíš to byl film o přátelství, odhodání se obětovat a vůbec o poctě obětem druhé světové války. ()
Styl filmu, jakým byl natočen, mě velmi vyhovoval. Není to film o krvi, masakrech a velkolepých scénách, ale film o lidských osudech. Klasicky hraný film, ze kterého je z největší části složen, je doplněn skutečnými dobovými dokumentárními záběry. Samotný příběh je ještě rozdělen na samotný hraný film a na vzpomínkové vyprávění starého rybáře během plavby na rybářské lodi do míst potopení Yamata. ()
Přesně takové filmy nemám rád, hodně keců a nic se neděje. Co se stane a jak to dopadne je jasné od začátku, také kvůli nesmyslné retrospektivě, kdy (překvapivě příliš mladá) nevlastní dcera námořníka z lodi Yamoto, kterou bezprostředně po válce ve věku "nad patnáct let jako jednu z jedenácti dětí adoptoval" se snaží dostat stovky kilometrů daleko od pobřeží na místo, kde se slavná bitevní loď před šedesáti leti potopila. Ženě přitom není asi enní ani čtyřicet let. Proč se chce na nebezpečné místo na moři dostat, jsem se také nedozvěděl. První půlhodinu jsem bojoval s chutí film vypnout. Pak se konečně po 46 minutách začalo bojovat. Takže jsem se koukal dál. Ale za pár minut bylo vše při starém. Nuda, nuda a spousta keců, nezajímavý děj a lichá snaha o romantické vyprávění ničeho. Navíc, jak už poslední dobou bývá bohužel velmi časté, ještě k tomu příšerný dabing. Nemůžu jinak, než poslat tenhle film k ledu. Hodnocení těch, co dali 5 hvězdiček, mi nějak nedochází. Asi jsme každý koukali na jiný film. Pryč jsou zřejmě časy brilantních věcí, jako Velký útěk, Tucet špinavců, Kam orli nelétají, Orel přistává a dalších a dalších. Točí se plytké srágory s příšernou stopáží (jedna z dalších věcí, proč jsem film nedokoukal). Nečekal jsem, že to řeknu, ale zlatej Pearl Harbor.. ()
Japonský veľkofilm o smutnom konci tejto lode pri Okinawe, pripomína veľký hollywodsky blockbuster Pearl Harbor, trochu Titanic, s rozdielom, že žiadna veľká love story tu nie je. Prvá hodina ma akosi nedokázala prikovať k obrazovke, emócie boli akési silené a hlavne okorenené priblblými dialógmi typu: "Tvoj brat, otec...zomrel ako hrdina" a pod. To všetko,ale zachráni záverečná bitva, ktorá dostala slušný priestor a milovníci vojnových filmov by len kôli tejto 15-20 min. scéne nemali váhať. Stret amerických bombardérov a lode Yamato, ktorá páli z diel a protilietadlových guľometov nepretržite, až kým sa nezačne potápať, je scéna plná dynamiky, reálnej akcie a slušného ozvučenia. Trochu mi vadila absencia českých titulkov (to tu už dlho nebolo), po veľmi dlhom čase som bol nútený pozerať filmy s dabingom a to je možno práve dôvod, prečo má prvú hodinu film nejako nevtiahol do deja. Plochosť a nedobrý hlasový výber (hlas 15 roč. chlapca hovorí za všetko), robia divy. Film 60 %. ()
Ve svém jádru velice silný japonský vlastenecký epos a pocta hrdinům zároveň. Tentokrát přišla řada na ohromnou válečnou japonskou loď pod názvem Yamato. Od starších podobných snímků se nijak nevymyká. I zde je zvýrazněn japonský fanatismus vojáků položit život za svoji vlast, což je pro nás velice těžké s něčím takovým sympatizovat. Protiválečného tady doslova nic není, i když hlavně od ženských postav tu určité náznaky jsou. Mnohé scény se neúprosně perou v zájmu vlastenectví s patosem, což je velice na škodu. Snímek jako celek tento fakt velice striktně shazuje. Scénárista jakoby jen použil to, co se po něm chtělo, ale měl problémy vše v příběhu patřičně použít. 143 minut stopáže je velice bolestivá záležitost. Námět je sice jako filmová vzpomínka vymyšlen dobře, ale střihačské nůžky byly asi ve střižně bohapustě ztraceny. Divák od válečného filmu očekává kromě smysluplného dějství hlavně válečné scény, ale pořádné a skutečně dechberoucí se lze dočkat až po hodině a čtyřiceti minut. Takže je to takřka pro diváky, kteří do té doby skutečně dějovou nudu vydrží, takřka jako odměna. Speciální efekty jsou vynikající a mnohé záběry dokáží i šokovat. Emoce a soucit s námořníky to však bohužel nevyvolá a to je u takového filmu ohromná chyba. Na filmu je znát vliv amerického snímku Jamese Camerona ´Titanic´, ale na rozdíl od něj si u lodě Yamato divák takřka přeje, aby už byl konečně potopen. Snímek by nemusel být tak špatný, jak na první pohled vypadá. Potenciálu má v sobě ukryto více než dost, ale to by musela být tvůrčí snaha je plně odkrýt a využít naplno. Takhle tato válečná podívaná akorát vypadá dosti nemotorně, neodborně a zbrkle. ()
Galerie (22)
Photo © Toei Co. Ltd.
![Yamato - Loď smrti - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/091/91596_4352fb.jpg)
Zajímavosti (7)
- V japonskom meste Kure, neďaleko Hirošimy, sídli námorné múzeum, v ktorom je umiestnený pôsobivý model bojovej lode YAMATO. Maketa najväčšieho vojnového plavidla všetkých čias je postavená v mierke 1:10 a u návštevníkov budí vskutku rešpekt. (MikaelSVK)
- Stavba Yamata i Musashi byla přísně tajena, probíhala v loděnicích v Kure a v Nagasaki za hustými závěsy a pod kamuflážovými sítěmi. Svět se o jejich existenci dozvěděl až ke konci války, o jejich technických parametrech až po ní. (CrypzzXD)
- Kromě palebné síly, jež ve své době neměla obdoby, disponovala Yamato i velmi nadprůměrnou pancéřovou ochranou. Síla pancéře na palubě obnášela 23 cm, na bocích 41 cm, na velitelské věži 50 cm a na dělových věžích dokonce 64 cm! (CrypzzXD)
Reklama