Obsahy(1)
V italské filmové adaptaci klasického Homérova eposu Odyssea sledujeme příběh krále Odyssea (Kirk Douglas), který se po deseti letech trojské války vrací domů za manželkou Penelopou. Čeká ho však dlouhá, strastiplná cesta plná nástrah a nebezpečí. (ČSFD)
Recenze (8)
Trikově docela skromný film. Svým pozdějším známějším mytologickým bratříčkům se rovnat nemůže, většina trikových scén se tu odbývá nepřímým pohledem kamery. Vynikne snad jen scéna s Kyklopem. Na druhou stranu je tu přiměřená stopáž a příběh řešený pomocí vzpomínání a flashbacků, který spíš než ke košatým Odysseovým dobrodružstvím obrací pozornost k návratu a Penelopě. Celkem koukatelné. ()
Přijemný - leč místy poněkud zdlouhavý - snímek... Ústřední herecká dvojice (Douglas a Mangano) to táhla celkem dobře, rovněž i výprava a kostýmy byly na přijatelné úrovni, byl tam cítit náběh na velkofilm a skvěle fungovaly i prvky fantasy (Kyklop, čarodějka Kirké)... Jen to místy bylo takové nudné a nezáživné. ()
Zase miestny konspirator a retard Karel Chrocht tu uraduje, a ci nchcem, ci nie vidim tie kecy. No nic, Homerov epos je natoceny nudne, nezazivne, nuda zas dostala priserne vela priestoru, dialogy v strede filmu tvoria az vatovo plane plky, Mario Bava ma dlaeko lepsie filmy - La Frusta e Il Korpo napriklad : 45 % ()
Jak již napsali předhodnotitelé, triků je zde pomálu. No, a co? Když jsem staré pověsti řecké v dětství čítával, stačila mi vlastní fantasie, a zde tento film tu fantasii podněcuje skvěle. Nádherná výprava. Nevím zda historicky odpovídá (asi sotva), ale jako barevná ilustrace příběhu je vynikající. Mužní hrdinové a krásné hrdinky. A k tomu se hodí ten již trochu obstarožní sošný styl filmového vyprávění, který evokuje bájné vyprávění nějakého toho starořeckého barda. ()
Považuji za zajímavé, že ačkoli Homérův epos Ilias časově předchází eposu Odysseia, v 50. letech byly oba zfilmovány - s dvouletým odstupem - v opačném pořadí. Za pozdějším snímkem Paris a Helena, který je volnou adaptací zmíněného Homérova eposu Ilias, však stáli jiní tvůrci, a oba filmy - kromě toho, že zpracovávají klasickou antickou látku a byly natočeny v italsko-americké koprodukci - spojuje pouze herecký výskyt Rossany Podestà (Nausikaá vs. Helena). Jinak je celkové pojetí obou filmů značně odlišné - zatímco Paris a Helena je klasický zástupce monumentálních výpravných velkofilmů, jaké byly v té době v oblibě, a dodnes udivuje svou propracovanou obrazovou stránkou, která měla ohromovat (film je zahlcen množstvím davovým scén s armádou komparzistů a obrovskými kulisami), tento starší snímek sledující Odysseova dobrodružství působí vedle něj o poznání skromněji (rozpočtově se oba filmy absolutně nedaly srovnávat - $500,000 za Ulisse vs. $6,000,000 za Parise a Helenu, alespoň pokud lze IMDB věřit). A za sebe musím i říct, že mě tento film tak nebavil, jako jeho novější bratříček - doba vzniku je z něj opravdu hodně znát, což se neprojevuje jen v slabé úrovni trikových záběrů, ale i v jeho jakési celkové statičnosti - relativně krátká stopáž 94 minut zde působí mnohem delším dojmem, a film navzdory svému dobrodružnému založení dokáže jen velmi slabě vtáhnout do sledovaného děje, nota bene v případě moderního diváka, jehož nároky na napínavost a zábavnost příběhů jsou na zcela jiné úrovni, než tomu v 50. letech. Osobně mě naopak ani tak nemrzí, že z Homérovy předlohy toho bylo samozřejmě nesmírně mnoho vypuštěno - film si podle mě z eposu vybral dobré části, přičemž nejvíc mě asi bavila dějová linka s obrem Polyfémem a čarodějnicí Kirké (tu zde ztvárnila Silvana Mangano, která ve filmu rovněž představuje Odysseovu manželku Pénelopé - tento tvůrčí nápad, obsadit stejnou herečku do dvojrole odlišných postav, mě velmi zaujal). Líto mi je spíše, že ačkoli se ve filmu o bozích často mluví, do děje nijak nezasahují, což je zcela v rozporu s Homérem, kde jsou olympští bozi naprosto kardinálním hybatelem veškerého dění a lidé jsou v jistém smyslu pouhými loutkami v jejich všemocných rukou. (Podobné to je i ve filmu Paris a Helena, a byť to z filmařského hlediska chápu, coby člověk obeznámený s Homérovým textem to prostě nesu nelibě). Pokud jde o obsazení, Kirk Douglas v titulní roli je naprosto fantastický a typově se pro roli Odyssea dokonale hodící - osobně zde na mě udělal podobně impozantní dojem, jako v životopisném snímku Žízeň po životě, kde naprosto dokonale ztvárnil postavu malíře Vincenta van Gogha - začínám k tomu chlapíkovi, který mimochodem dodnes coby více než stoletý stařík žije, chovat čím dál větší respekt). Stejně tak zmíněná Silvana Mangano je skvělá a film ji zde zachytil na vrcholu její krásy. Naopak další zmíněná - Rossana Podestà - zde má jen malý herecký prostor, a působí spíše jen dojmem nevýrazné šmudly - teprve o dva roky později její půvaby v roli Heleny zazářily naplno. Za zmínku ještě stojí Anthony Quinn, který je coby Antinoos rovněž výborný. Vzato kolem a kolem, jsem velmi rád, že jsem měl možnost tento zapomenutý film zhlédnout, a minimálně v některých scénách mě vyloženě dostal (výroba vína pro Polyféma, zjevení mrtvých na ostrově Kirké) - je to takový roztomile starosvětský film, na který lze dnešnímu očima pohlížet jako na sympatickou oslavu mužských ctností, které jsou dnes tolik na úbytě - přál bych dnešnímu mužům mít v sobě alespoň polovinu hrdinského ducha a mužnosti, jakou měl právě Douglasův Odysseus. () (méně) (více)
Reklama