Režie:
Claude ChabrolScénář:
Claude ChabrolKamera:
Eduardo SerraHudba:
Matthieu ChabrolHrají:
Benoît Magimel, Laura Smet, Bernard Le Coq, Aurore Clément, Michel Duchaussoy, Suzanne Flon, Thomas Chabrol, Isolde Barth, Anna Mihalcea, Chantal Banlier (více)Obsahy(1)
Philippe, pracovitý a odpovědný obchodník, potkává na svatbě své sestry tajemnou družičku Sentu. Jejich bláznivá láska se vyvíjí pod vlivem Sentina nevypočitatelného chování. Senta milence seznámí se svým poněkud nepravděpodobným životním příběhem a od Philippa žádá čím dál šílenější důkazy lásky. Senta lže, ale potíž je v tom, že nelže pokaždé, navíc se do svých vlastních lží postupně začíná zaplétat i Philippe. Chabrol rozehrává drama všednosti narušované fantaskním světem představ a lží, kdy se hledání životních alternativ nebezpečně blíží šílenství. Ponechává vývoj příběhu neustále v nejistotě stejně jako charakter svých postav a soustředí se na křehkou hranici mezi pravdou a lží, na napětí mezi tím, co je a co by mohlo být. (Febiofest)
(více)Videa (1)
Recenze (11)
Na Chabrolove pomery len zrucne natocena reziserska rutina, mlady Benoit Magimel je mozno sympatak, ale nevie hrat, Laura smet ma dokonale nudila - ono vlastne cela ta zamilovana dvojica ma dokonale nudila, ona zevraj klame a zevraj sa zamotava do vlastnych klamstiev .... po 70 minutach som uz o film nemal zaujem : 50 % ()
Družička je typickou chabrolovinou: kriminální thriller je obdařen nespoutanou nezdvořilostí černého humoru. Družička je druhou filmovou adaptací Clauda Chabrola (po Obřadu) podle knižní předlohy anglické baronky Ruth Rendell. Ta podstata zápletky byla zpracována knižně již dříve, filmově pak samotným Hitchcockem. Busta římské bohyně Flory je McGuffinem. MacGuffin je objekt, zařízení nebo událost, která je nezbytná pro děj a motivaci postav, ale sama o sobě je bezvýznamná. Termín vytvořil anglický scénárista Angus MacPhail, a rozšířil ho a samozřejmě i hojně užíval Alfred Hitchcock. MacGuffin je běžný v thrillerech, je obvykle odhalen hned na počátku, potom již klesá jeho důležitost, sice se v průběhu může znovu objevit, ale na samotném konci bývává zapomenut. V Psychu jsou MacGuffinem ukradené peníze. MacGuffin není žádnou podstatou díla, tou je zde láska, nenávratně poškozené vnitřní světy, psychoanalýza, nenechavé pařáty černého humoru a stylizované zlehčování žánrového klišé. Claude Chabrol ani na stará kolena neztratil svou filmařskou dychtivost. Smutným hrdinou je Philippe Tardieu (velmi zajímavý Benoît Magimel), mladý a též úspěšný obchodní zástupce stavební firmy. Jeho slabost pro půvab sochy Flory získává hmotnou substanci, a láska se hned zdá být osudovým svazkem. Což se ukáže být pravdou, byť černý humor si vychutnává ta závažná poranění lidských niter. A kdo může nalézat východisko z osudovosti? Smutnou hrdinkou je Stéphanie Bellange alias Senta (pozoruhodná Laura Smet), družička i bývalá spolužačka Philippovy starší sestry. Chvění podbřišku je vzájemné a zdá se, že naplňující spásou pro životem souženou mladou ženu. Pravda a lež, kdy skutečnější je lež, než pravda. Významnější postavou je Christine Tardieu (zajímavá Aurore Clément), Philippova matinka v partnerské osamělosti a s nesnadnou výchovou své mladší dcerky v táhlé revoltě pubertálního věku. Výraznější postavou je Sophie Tardieu (příjemná Solène Bouton), Philippova sestra ve svém skromném osobním cíli: docílení sňatku. A k výraznějším zde patří také Patricia Tardieu (zajímavá Anna Mihalcea), nejmladší sourozenec v jalovém věku mladické neposlušnosti s prvky problémového společenského chování. Z dalších rolí: neupřímný Christinin milenec Gérard Courtois (Bernard Le Coq), Sentu svou existencí dráždící bezdomovec (Michel Duchaussoy), s přestavbou nespokojená stará paní Crespin (Suzanne Flon), Sophiin mladý ženich Jacky (Éric Seigne), Philippův šéf a majitel firmy Nadeau (Pierre-François Dumeniaud), Sentina nevlastní matka a tanečnice tanga Rita (Isolde Barth), Ritin spolutanečník a milenec Pablo (Mazen Kiwan), či překvapení policejní oficíři, kapitán Dutreix (Philippe Duclos) a poručík José Laval (Thomas Chabrol). Družička je charakteristickým Chabrolovým filmem. Černý humor si užívá zvýšené pozornosti a řádí v konturách žánru kriminálního thrilleru. Příjemné stylové pobavení. ()
Já jsem si celou dobu v duchu říkal, vždyť to vypadá, jako by ten film natočil Chabrol. Když běžely titulky a podíval se na obal dvd, zjistil jsem, že tomu tak skutečně je. Na Družičku jsem narazil náhodou v Bontonlandu a v porovnání s pařížskou cenou patnáct eur, jsem za českou lidovou cenu 99 korun neváhal a koupil. Navíc obsazení Magimel-Smet slibovalo zajímavý psycho zážitek. Všichni Chabrolovi herci důrazně vyslovují, takže jim bylo krásně rozumět. Děj i konec byly tradičně "chabrolovské". ()
Tak tohle je celý Chabrol. Byla jsem na tom podobně jako uživatel Claudel. Náhodně jsem natrefila na tenhle film a koupila si ho domů, aniž bych o něm cokoliv četla. Asi po půl hodině sledování jsem si říkala, že to vypadá na Chabrola a při závěrečném finále jsem si byla jistá na 99%. Možná by neuškodilo napsat někdy trochu jiný scénář, ale to už by pak nebyl on. Takže jsem byla jak přikovaná a sledovala jsem, jak se události v tomto příběhu vymykají kontrole Philippa a tenata se stahovala kolem něj stále úžeji a úžeji...........doufám, že takové ženy existují pouze v Claudelových představách, které pak přenese umně na plátno. ()
Chabrolovi přepis knih Ruth Rendellové opravdu sedí, což prokázal už ve Slavnosti. Hlavními postavami jejich psychologických románů jsou duševně pokřivené osoby se zničujícím vlivem na své okolí. Režisérův způsob postupného a nenápadného odkrývání dívčina charakteru až k šokujícímu, nečekanému finále dokonale souzní s předlohou. ()
Reklama