Režie:
Carlos SauraScénář:
Carlos SauraKamera:
Teo EscamillaHudba:
Giorgio MainieroHrají:
Geraldine Chaplin, Fernando Rey, Isabel Mestres, Joaquín Hinojosa, Norman Briski, Francisco Guijar, Ana TorrentObsahy(1)
Když přijíždí třicetiletá Elisa (Geraldine Chaplinová) po letech navštívit svého otce (Fernando Rey), nachází stárnoucího muže, který se na pustém kastilském venkově snaží vyrovnat se svým minulým životem a zároveň nalézt sílu pro blížící se konec. Přestože se Elisa přiznává, že jí nijak nechyběl, je nyní podvědomě přitahována právě k němu – k člověku, který kdysi opustil její matku bez jediného slova. (NFA)
(více)Recenze (24)
Ono tento Saurov film je hodne tazky na pochopenie a oslovi skor artovych divakov nez ludi typu stuntmanmike alebo Verbal. Dcera ma bordele doma v manzelstve, do toho este aj jej otec jaxi odchadza /teda odchadzaju fyzicke a psychicke sily/- velmi dobry namet na film. Nema to strhujucu dejovu liniu ani akcne sceny, jaxom napoisal, skor art, kde su dolezite : pisanie romanu, prelinanie sa roznych casovych rovin, sposob jaxa vyvija vztah reality a fikcie. Rezisersky takmer genialne dielo, Elisa Vida Mia pochadza od spanielskeho basnika Garcilasa De La vegu - z vrcholneho stredoveku. 100 % ()
Vzpomínám si, jak jsem kdysi po skvostném Cría cuervos šel zvědavě do Ponrepa na tenhle Saurův film, a jak jsem byl pak z něho trochu rozpačitý. Těšil jsem se na další těžkomyslnou melancholickou pecku ale přišlo mi, že Elisa už není tak silný film jako ten předešlý, respektive zdál se mi méně poetický, více roztříštěný... S odstupem času myslím, že jsem mu trochu křivdil, ale nic naplat, mou srdcovkou prostě není a s tím už teď nic nenadělám. Každopádně ale Geraldine Chaplin podává fantastický výkon. To, jak se v otcově venkovském domě, už coby dospělá vdaná žena, rázem proměnila v malou poslušnou usměvavou tatínkovu holčičku, držící se ho při procházkách za ruku, bylo sladké. A jak už to u podobných filmů bývá, jeho výraznou stránkou je i hudba - v Elise se celým filmem nese překrásná Satieho klavírní skladba, několikrát zazní i jedna nádherná francouzská barokní árie a hned na úvod se divákovi do hlavy hluboko zaryje chytlavá renesanční melodie. ()
Elisa je ten typ umeleckého filmu, ktorý vás zo začiatku asi nebude baviť, ale postupne mu začnete prepadať a po jeho konci si ho budete chcieť pozrieť znovu. Aby ste si napríklad vypočuli znova všetky dialógy a monológy a zapojili ich do vašej teórie, poprípade ste si ju popreli a prišli na inú. Fanúšik filmových symbolov bude sledovať veci, ktoré sa vo filme objavia viackrát a tým pádom rozmýšlať nad ich významom. To je podľa mňa tá skutočná filmová zábava. Lenže tento film bohužiaľ v televízii nikdy neuvidím, takže je vo hviezdach, kedy ho uvidím znovu. K plnému hodnoteniu sa prikláňam vzhľadom na fakt, že je to jediný film, kde mi je Fernando Rey sympatický. No a aby som nezabudol, tak ja som za ten dialóg spisovateľa so svojou postavou (alebo podobnú variáciu v tomto zmysle). ()
Po Anne a vlkoch je moje druhé stretnutie s dielom Carlosa Sauru sklamaním. Film ma napriek predpoludňajším hodinám uspával svojím pomalým, monotónnym rytmom, ktorý občas prerušila nejaká krátka dramatická scéna. Film som nepochopil, neporozumel som, čo ním chce režisér divákovi povedať a preto nemôžem ísť pri hodnotení ani na širokospektrálne tri hviezdičky. ()
Dosť náročný film na sledovanie, keďže to prelínanie reality s fikciou je niekedy až nerozpoznateľné a k tomu ešte aj tá dĺžka a rozvláčnosť filmu si vyžadujú od diváka veľa sústredenia. Ja som sa síce sústredil, ale aj tak ma to až tak nechytilo, aby som hodnotil nadpriemerne. Herecké výkony však určite stoja za povšimnutie. ()
Reklama