Režie:
Jan SvěrákScénář:
Zdeněk SvěrákKamera:
Vladimír SmutnýHrají:
Zdeněk Svěrák, Daniela Kolářová, Tatiana Dyková, Jiří Macháček, Pavel Landovský, Jan Budař, Nela Boudová, Miroslav Táborský, Věra Tichánková, Jana Plodková (více)Obsahy(1)
Bývalý učitel Josef Tkaloun se rozhodl definitivně opustit žáky, ale rozhodně se nehodlá smířit s pozicí důchodce, trávícího čas na lavičce v parku. Je plný energie, nápadů i chlapských tužeb a nemíní zestárnout v nečinnosti. Navzdory nesouhlasu manželky Elišky, která se sarkastickým nadhledem komentuje všechny jeho aktivity, přijímá brigádnické místo ve výkupu lahví menšího supermarketu. Malý prostor, kde se potkávají lahve s lahvemi a lidé s lidmi, je svébytným mikrosvětem, plným tragikomických osudů. Tkaloun dokáže být nejen jejich pozorovatelem, i když v jeho režii dostávají situace občas poněkud groteskní obrysy. (TV Nova)
(více)Recenze (1 116)
Velice mily a prijemny film s klasickym razem jemne komedie stari... ()
Tenhle film mě jen utvrdil v tom, že současná generace režisérů (se Svěrákem a Hřebejkem v čele) už na "stará" kolena nemá zájem objevovat nové věci. A proč taky, když jim publikum za jejich identické filmy - jen v jiném balení - vždycky zatleská...a hlavně zaplatí? ()
Příjemné překvapení. Velice nostalgicky natočený film, jehož hlavním tématem je stárnutí jako takové a znovuhledání smyslu života. Film svižně ubíhá, je tu přítomný typický svěrákovský humor, hlášky (tady září Budař nebo Macháček), dobře napsané dialogy, ale také zvláštní konec, který celý film málem shodí. ()
Rodinnému tandemu Svěrákových to pořád dobře šlape. Podali svědectví o určitém období života. Sledují část života muže, který prožívá podzim života. Nechce se smířit s tím, že bude sedět na lavičce v parku a krmit holuby. Trošku jsem byla v rozpacích z erotických fantazií, které měla hlavní postava. Nějak mi k němu neseděly. Vratné láhve nám předkladají lehko uvěřitelný příběh z běžného života. ()
Neuveriteľne pohodový, uvoľnený, zábavný a zároveň melancholický a silný film. Svěrákovci dokazujú, že sú až na pár výnimiek jediní z českej filmovej scény, koho diela sa oplatí sledovať. A fakt oplatí, Vratné lahve mne osobne totiž ponúkli ohromný, za srdce chytajúci zážitok. Je to totiž film s veľmi nápaditým autorským prístupom a množstvom drobných vychávok, ktoré na prvé pozretie možno ani nezachytíte. V porovnaní s akoukoľvek inou kinematografiou by sa tomu dalo vyčítať kdečo, ale počas pozerania som tak nenápadne klesol do náručia nostalgie, atmosféry a jemnej drámy ľudí, ktorí "to" už nemajú ďaleko, až ma to prinútilo zamyslieť sa. Nad životom a tak všeobecne. Daniela Kolářová a Zdeněk Svěrák ako aj väčšina obsadenia mi proste učarovali. Pozoruhodný počin. (95%) ()
Moudrou člověčinu snímku ocení především starší lidé, kteří už něco zažili a jsou si vědomi toho, co je v životě důležité. ()
Komedie, která není černá, jak je u nás v poslední době velmi v módě..a u které se opravdu pobavíte.. Cimrmanovský styl a jeho aktéři.. ()
Konečně jsem se dostal k tomu, abych si pustil Vratné láhve, a překonal svoje předsudky k novým českým filmům. Dělal jsem dlouho chybu, že jsem se jim vyhýbal. Duo Svěrák-Svěrák dokázalo vytvořit velmi milou zábavu na odpoledne či večer, zábavu, která neurazí a mnohé potěší. Samozřejmě, že nebýt Zdeňka Svěráka, spadl by film hned do kategorie nižší. Byl jsem také velmi mile překvapen Macháčkem v konečně jedné z normálnějších rolí. A samozřejmě nemohu zapomenout ani na několikrát vyskytnuvší se Divadlo Járy Cimrmana na procházce v roli blíže nepojmenovatelných důchodců. ()
Zdeněk Svěrák posunul střed své pozornosti, a je to dobře. Přiznám se, že už mě malinko otravoval svojí omílanou lichotivou verzí laskavé české mentality. Zde je mnohem osobnější, zabývá se stářím, generačním soužitím, partnerskými problémy. Jinak zůstává vše při starém, je to stále ten dobrý Svěrák, leč přiznejme si, umělecky už vyčerpaný. --- Jsem spíš zvědavý na další tvorbu Jana Svěráka. Jeho otec se už nové kousky nenaučí, ale on by ještě měl! Ostatně, na jeho zatím nejlepším filmu Akumulátor 1 se Svěrák senior podílel jen jako člen týmu, a to asi nebude náhoda. ()
Příjemný film pánů Svěráků nejen o podzimu života. Krásný ústřední hudební motiv, který se ve filmu různě opakuje, vyloženě hladí po duši. ()
Jak to ti Svěrákovi dělají, že mě nakonec stejně vždycky takhle dostanou? Ono to charisma postaršího pana Svěráka totiž nemá obdoby a mně nezbývá než se uchýlit k tichému zbožňování, které si právem zaslouží (nejsem si jistá, jestli mnou kdy jindy zacloumal jiný český herec stejné generace tolik jako pan Svěrák, alespoň ne žijící). A že byl dán stejnou měrou kopec talentu i synovi, o tom také nemůže být pochyb. Navíc mě jako zarytého fandu Cimrmanovského spolku potěšila přítomnost Svěrákových kolegů v mini roličkách místních důchodců. Ani zbytek obsazení nemá chybu:pro jednou civilní Macháček, Budař ve své klasické trochu potrhlé roli, Táňa, která umí zahrát prakticky cokoliv i Dana Kolářová důstojně sekundující Svěrákovi. Vratné lahve jsou nejen vtipné, ale také nostalgické, laskavé a přímo ze života (jednou to stárnutí čeká každého z nás a bůh ví, jak pak budeme sami blbnout). ()
Duo Svěráků je zpět a po předlouhých peripetiích nám předvádí svůj další šťavnatý kousek. Velmi osobní snímek, až se zdá, že o Zdeňkovi Svěrákovi víme snad všechno a že je toto přesně jeho životopis. Herecky i režijně perfektní. Čekání se vyplatilo. ()
85 % - Jak řekl Zdeněk Svěrák: "Honza zapomněl, co si u mě objednal. Nejdřív chtěl lehkou zábavnou oddechovku, ale pak ho ta zábava přestala zajímat a chtěl tam mít spíš starosti. Film tedy zeštíhlel v břiše a nabyl v srdeční krajině." Ano, Jan Svěrák "přitlačil" na strunu sentimentální, ale udělal to tak chytře, že mi to v podstatě vůbec nevadilo. Na druhou stranu si říkám, jaké by Vratné lahve byly, kdyby z nich Zdeněk Svěrák nemusel vypustit postavy vůdce náboženské sekty, falešného právníka nebo úplně hluchého člověka. Byly by určitě víc cimrmanovské, což by mi rozhodně nevadilo. Takhle jsou Vratné lahve jakousi variací na Babí léto, dokonce se v nich také lítá v balónu. Ale co... Duo Svěráků opět prokázalo, kde je jejich silná stránka, a po nijakém Tmavomodrém světě opět vrátili laťku tam, kde ji měli nasazenou dřív. Skvělí herci, povedený příběh, který dokáže vtáhnout. Většina dalších českých tvůrců se takhle vysoko nikdy nedostane. Jasná jednička box officu i Českých lvů 2008 je - myslím - na světě. ()
Milé, vtipné, dojemné. Svěrák má prostě neskutečné charisma a takováhle role mu sedla. Film po formální stránce možná není dokonalý, ale já si ho naprosto užil. ()
První dojmy - zklamání. Tenhle film je o stáří a stáří v něm dýchá z každého políčka. Je pomalý, šedivý, občas ztrácí nit, občas dech, a celý tak nějak vypadá, jako by vznikal v téže době jako Vesnička nebo Kulový blesk. Přiznejme si to, novodobá česká kinematografie se ještě stále převaluje v kaluži tvůrčí nemohoucnosti a já při sledování předrevolučních českých filmů (jako výše jmenované) často vzdychal, že takové kousky se už netočí. A hle, zdálo by se, že právě ve Vratných lahvích takový kousek konečně vznikl. Jenže při jeho sledování jsem si uvědomil, že dvakrát do téže řeky nevstoupíš, doba je holt jiná a žádá si jiný přístup k řemeslu. Vratné lahve jako by starším Svěrákovic majstrštykům z oka kamery vypadly v mnoha směrech - výborní herci, vtipné dialogy, laskavý humor - jenže ta oldschoolovost už zkrátka dnes působí nepatřičně. Alespoň na mě. Chybí tomu větší tempo, švih, filmovost, možná i jakási větší světovost, a vlastně i pořádný příběh nebo alespoň nějaká podstatnější, potažmo originálnější, myšlenka. Svěrák syn jako by nakonec přece jen ustoupil naléhání Svěráka otce a nedobře udělal. Vratné lahve jistě potěší miliony lidí po celé republice, především naše maminky a tatínky, kteří na něj budou koukat co rok na Vánoce v televizi, protože špatné rozhodně nejsou a patří k tomu lepšímu, co u nás od revoluce vzniklo. Pochybuji však, že se zařadí do zlatého fondu porevoluční kinematografie po bok například Obecné školy, Pelíšků nebo Kolji. Shrnutí - Vratné lahve neurazily, občas pobavily, rozhodně však nenadchly. Napříště doufám, že se Jan Svěrák vrátí o třicet filmařských let zpět do naší doby a vystřihne něco moderního, svižného, soudržnějšího a vizuálně zajímavějšího. ()
9/10 Asi nejlepsi Sveracuv film - rozhodne pro ty, co uz jsou podobne za zenitem jako hlavni hrdina a Sverak otec. Hlasky co psal zivot ()
Po "Koljovi" jsem se těšila na lepší podívanou. Nejlepší byl začátek, hlavně scéna s houbou. "Roberte, neříkej mi ty vole, to je hrozný, jak ty mluvíš." ()
Velice příjemná Svěrákova komedie, která se řadí k tomu nemnoho lepšímu z našich luhů a hájů. ()
V podstatě klasický český film o lidech a vztazích, nicméně s typickým "svěrákovským" humorem, který jej vynáší o třídu výš. Herecky výborně zvládnuté, humor spíše jemného zrna, nicméně všudypřítomný - výjimku tvoří jen zmiňovaný pád, při kterém jsem koukal s otevřenými ústy, to už hraničilo s groteskou, ve výsledku jsem to ale vadou na kráse neshledal. Celý film je až na závěrečnou část velmi komorní a poměrně statický, osobně jsem cítil mnohem víc rukopis Zdeňka Svěráka než ten režijní a vizuální jeho syna. Závěr tomu byl tak trochu náplastí a také celý příběh velmi oživil. ()
Reklama