Obsahy(1)
Stydlivý vesnický kluk Pod se vydá do Bangkoku, rozhodnutý prorazit ve velkém městě. Najít tady zaměstnání není tak těžké: brzy začne pracovat v rybí konzervárně na lince na zpracování sardinek. Nešťastnou náhodou tu však přijde o prst. Začne se potloukat po městě ve snaze najít plechovku, v níž by mohl jeho uříznutý prst být. To je ovšem pouze začátek surrealistické pohádky plné absurdního humoru a vizuální virtuozity. Bohaté používání digitálních triků proměňuje šedivý Bangkok v město jasných, téměř kýčovitých barev a podivných prostředí. Film vychází z knížky, kterou napsala režisérova manželka Koynuch (a kterou on pak ilustroval), přičemž nebere sám sebe příliš vážně a obsahuje neobvykle vysokou dávku sebeironie. Jako kdyby chtěl říct: Smějte se mi! Přesto je ale zároveň dojemný, originální a vtipný. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (164)
Z Citizena přímo čiší, že autoři se snažili natočit něco, co je za každou cenu originální. Je tam fajnovej počet fakt dobrých nápadů, ale dohromady je to jen slepený. Nejen že je film vpodstatě povídkovej, ony ty povídky spolu vlastně ani moc nesouvisí a ke konci už jsem jen seděl a čekal, co se stane dál. Nic mě nenutilo vymýšlet souvislosti a předpovídat. Stojí za to to jednou vidět, ale ten násilnej humor bych podruhý asi nevydržel. ()
Psát, že je Občan pes originální, asi není moc ... originální, ale i když jsem moc thajských filmů neviděla, je to první, co při pohledu na ten gejzír barev, nápadů a poblouzněně hravé poetiky napadne. A pak: krásné a milé. Ale jako všechno, co má tyto vlastnosti v takové palbě, rychle vyšťaví. Taky se občas vznáším, někdy dokonce létám, ale na Občana psa jak vidno ne dost vysoko. 3,5*. ()
Tolik imaginace rozpuštěné v něčem tak zbytečném… ach jo. 60% Zajímavé komentáře: Marius, Le_Chuck, wipeout, agathon ()
Paráda. Amélie z Montmartru, ale ještě mnohem intenzivnější, fantastičtější a originálnější. Romantický film pro lidi, kteří ještě neztratili fantazii. ()
MFF KV .. Scénář: Wisit Sasanatieng ()
Úžasně stylizovaný surrealistický film z Thajska. Pokud přistoupíte na hru Wisita Sasanatienga, otevře se před vámi svět tak nespoutané fantazie, že percepci dospělého diváka rázem zaměníte za percepci žasnoucího dítěte. Občan pes je nádherná pohádka pro dospělé, pakliže ovšem ve vás ještě zbylo cosi z dětského vnímání. Pakliže ne, budete hledat spásonosnou dějovou linku, avšak tenhle film nevypráví dějem, ale volnými asociacemi, fantazií a především obrazem. Tak nádherně stylizované záběry (obvykle do jasně - a nezakrývejme to - kýčovitě pastelových barev) a popartová estetická stylizace připomene estetické vnímání Jeana-Pierre Jeuneta (i když je prý pokusem oprostit se od západního umění a vytvořit něco ryze thajského) a přímému srovnání s jeho Amélií se asi nevyhne. Wisit Sasanatieng jde ale jinou cestou než Jeunet - tam kde v Amélii oživlé lampičky a mluvící věci jen dokreslují citové rozpoložení hlavní hrdinky, v Občanu psovi jsou sami nositelem děje a jedněmi z hlavních postav. Kouřící medvídek či třeba Hrdina tu nevystupují jen jako odlehčení a zoriginálnění filmu, ale jsou plnohodnotnými účastníky příběhu a hráči téhle podivuhodné filmové partie. A jako v pohádce i oni prožívají strasti a velké lásky... O tu jde mimochodem především - Občan pes je jedna velká oslava lidské (nejenom :-) ) lásky! Trocha romantiky, trocha fantazie, trocha hledání, kvantum výborné podivuhodně znějící hudby a spousty originality a neotřelého osobitého vtipu a humoru - tak to je Občan pes... Alenka v říši za zrcadlem pro dospělé:-) Podobné filmy: Nauka o snech, Amélie z Montmartru, Věčný svit neposkvrněné mysli, Dedication, Prosíme přetočte, Jak přicházejí sny, Žralok v hlavě ()
Já mám moc rád tyhlety hravé barevné filmy a vizuální stránka Občana psa je skutečně perfektní. Jenže ta dějová "hravost" už přesáhla únosnou míru a je to prostě spíš pakárna. Samozřejmě má to opravdu hezké či dojemné momenty. Sem tam vykoukne i občan humor, ale na úkor dobrých momentů připadá dost velké množství dějových paskvilů, které si vychutnají tak možná jen Thajci. Nic z toho by nevadilo, kdyby to byla zábava. Jenže spíš není. Rozkouskované do krátkých videoklipů by to bylo perfektní. Dost mi to připomíná japonský film Survive Style 5+ (to byla taky vizuálně namakaná pakárna). Ta hlavní hérečka byla hezká a hlavní hrdina sympaťák. Instrumentální hudba byla hezká, ale thajský zpěv a rap bych nepřál slyšet nikomu. Říkám mě se to i líbilo, ale když tomu mám dát nějaké hodnocení, tak spíše menší. ()
Thajci jsou skutecne zvlastni lide. Vetsina jejich filmu je duchem natolik odlisna od tech ostatnich asijskych, ze je pro vetsinu lidi skutecne tezke se s nimi ztotoznit a ocenit jejich hlubokomyslne pokusy o dotknuti se. Neni divu, ze jejich nelehka stravitelnost davy nelaka, ovsem tahle pestrobarevna romanticka komedie plna nadpozemskych reziserovych napaditych vizi, podmalovana vsudypritomnou naraci, je skvostem rozhodne ne jen v ramci Thajska, jehoz rocni produkce ani zdaleka nedosahuje poctu te z okolnich zemi. Emocionalni dopad je realtivni, kazdy se k unikum z reality prostrednictvim sneni stavi odlisne, ale pohadkova jemnost skryvajici se v Citizen Dog je i pres vsechnu ostatni silenost a mozna i prave kvuli svemu klisovitemu happy-endu, jedno velke, nezne pohlazeni. "The harder you search, the harder something is to find, but if you stop looking, it will find you." ()
Občan Pes je typickým příkladem filmu, který kritizuje nelibou sociální realitu tím, že jí přehnaně lakuje narůžovo, čímž diváka nenutí k aktivní divácké percepci, ale pasivní recepci a přivikání si na tu mizérii a srab. Tolik nápadů a vtipných sekvencí či drobností je zužitkováno bohužel ve filmu, který přestože se snaži vyprávět obrazem, je nesnesitelně ukecaný a pro svou kýčovitou estetikou i ukrutně neoriginální, co se týče stylu. Hlavní dvojice je nezajímavá, chybí mezi nimi chemie a scénám zase rytmus, muzikálové vložky jsou otravně statické a některé digitální triky až moc okaté. Jenže filmy jako Amélie z Montmartru či právě Občan Pes budou oblbovat lidi, dokud se někdo z českých tvůrců nerozhodne natočit film o povolební situaci, přičemž Paroubka a Topolánka by hráli Jů a Hele a Klause nikdo jiný než Muf. ()
WTF?! Sice mám kýč rád, ale tady jsem se už topil. Nevím, jak tohle ohodnotit. Asi se mi to líbilo, ale zároveň jsem měl pořád chuť film vypnout. ()
Podobne ako Francúzi Améliou a Japonci Momoko zo Shimotsumy, prispeli Thajci do osobitnej kategórie " podivíni hĺadajúci svoju cestu životom a miesto medzi ľuďmi" filmom Citizen dog. Podobne hrejivý pocit ako pri Jeunetovom opuse a podobne streštený humor a úmyselne gýčovo pastelovú štylizáciu obrazu Kamikaze Girls obohatili bizarnými postavičkami, ktoré dej poriadne potiahnu i v okamihoch keď vás chvíľami nebaví zdielať jednu izbu s hlavnými hrdinami. Nádherný nezmyselne zmysluplný film viacmenej rozprávaný rozprávačom, plný obrazových hračiek a scenáristických parádičiek (reinkarnácia babičky absolútne rulezz) podmazaných psychedelickou hudbou. A môj súkromný Oscar za najlepší hračkový herecký výkon pre večne húliaceho plyšového medvedíka , ktorého scény s Malou Mam sú absolútne najvydarenejšími z celého filmu. Pokiaľ hľadáte realitu, zabudnite na to , pokiaľ však ste z tých mála ľudí, ktorí majú sny a dúfajú. že im narastie chvost, čaká vás zábava tak na 10/10 ()
Občan pes se bohužel srovnání s Amélií nevyhne. Režisér už tak trošku překračuje hranici mezi poetikou a kýčem, ale naštěstí mu zůstává ohromný cit pro hravost a originalitu. Jen kéž by byl stejně tak niterný jako neotřelý a barevný. Přesto mi nezbývá tento snímek doporučit všem, kdo hledají něco "jiného" ve filmu a nebojí se přistoupit na záludnou hru s kýčem. ()
Občan Pes mě sice nedojímal jako Amélie, ani jsem se u něj nezasmál tolik jako u Nauky o snech, ale zase tu bylo asi dvakrát tolik nápadů, než v těchto dvou filmech dohromady. Je to snímek bezpochyby pro hračičky a infantily, ale já se k ním hlásím. Dát si jednou za čas něco milého a nápaditého - byť vlastně o ničem - určitě neškodí. ()
Doposud jsem za nejlepší thajský film považoval duchařský horror Shutter, leč po okouzlující konfrontaci s mluvícím a fajčícím plyšovým medvědem, ještěrkou s hlavou babičky a vůbec s magickým světem, v němž žijí nesmělý mladík Pod a krapátko trhlá dívka Jin, je všemu jinak. Neobyčejný příběh, ozvláštněný velkou porcí laskavého humoru a snění, plný fantaskních a miloučkých detailů. Tak trochu thajská Amálka po požití houby lysohlávky :-) ()
Nejrůžovější film, který je možné vidět. ()
S thajskou kinematografií velké zkušenosti nemám, k dnešnímu dni jsem viděl jen dva horory a právě Občana psa, který mě ale utvrdil v tom, že Thajsko jde ekonomicky nahoru a v zemi vzniká dostatečně vzdělaná početná vrstva diváků nekomerční produkce. Občan pes se totiž klasickým šablonám komerčně úspěšných žánrových postupů vzpírá a připomíná festivalové úlety evropských tvůrců. Zkombinujte fragmentičnost a ironický nadhled Tatiho filmů, vizál Terryho Gilliama a poetiku plus surrealističnost Jeuneta, přidejte budhismus a místní kulturní tradice, no a máte Občana psa. Je to hříčka, ve které nejde o děj, ale o pocity, které ve vás dění na plátně vyvolá. Úsměvný příběh venkovana, který odešel za štěstím do velkoměsta a po řadě peripetií ho objevil v podobě naplněné životní lásky k půvabné dívce. Řada funkčních a originálních gagů, jako když se hrdinova babička věrná budhistické tradici v novém životě převtělí do, no zkuste hádat čeho. Tahle kombinace mi sice sedla a neváhám jí přidělit 80 % celkového dojmu, jenže není to opravdu film pro každého a bude vyhovovat nejspíš fanouškům výše zmíněných tvůrců. ()
Thajská Amélie. Nádherná výtvarná stránka a ulítlé písničky, které bych rád měl doma. ()
Přes solidní množství sympaticky střelených nápadů a scének a dvě skvělé postavy (Baby Mam + medvěd) jsem viděl sice lehce ujetý a vizuálně zajímavý, leč jinak vcelku standardní úsměvný romantický film, který mě ani jednou svou složkou nijak zvlášť nechytl za brzlík (pasáž se zapomnětlivým Tikem bych vyhodil úplně). Škoda, začátek vypadal slibně. 6/10 ()
O sne, o pocite, o nedostupnosti...najintímnejšie ako sa len dalo. Symbióza obrazu a zvuku, ktorá nemôže byť pochopená človekom, ktorý nezažil neopetovanú lásku. Klobúk dole pred Sasanatiengom, lebo za všetkým tým pozitívne farebným a hravým sa skrýva stav kôli, ktorému ľudia skáču z mostov. A západ slnka nad "pet" mountain? To už je len taký bonus. 90% ()
Možná vidět to jindy, asi bych dala 5*, tilmu se nedá nic vytknout, vizuální stránka dokonalá, fantazie a nápady nemají chybu, prostě jeden z filmů, kvůli kterým to filmové šílenství podstupuji. Co pro Thajsko znamená v symbolickém smyslu pes nevím, takže mi možná základní pointa ušla, ale vůbec to nevadilo... ()
Reklama