Obsahy(2)
Princezna Sněhurka se marně snaží získat přízeň královny. Královna je příliš zaujata svou krásou a pravidelně si u kouzelného zrcadla ověřuje, zda je stále nejkrásnější. Když jednoho dne zjistí, že Sněhurka je ještě krásnější, poručí lovčímu, aby Sněhurku v lese zabil a přinesl její srdce. Lovčímu se Sněhurky zželí a nechá ji odejít. Dívka dojde lesem až k jeskyňce, vybavené malým nábytkem pro sedm osob. Vzápětí přicházejí trpaslíci a dovolí Sněhurce, aby se u nich ukryla a žila tam s nimi. Královně prozradí její úkryt zrcadlo. Královna se v přestrojení vypraví za Sněhurkou s otráveným pásem, ale trpaslíci dívku zachrání. Když se královna dozví, že její zlý záměr nevyšel, vydá se znovu do jeskyňky, tentokrát s otráveným hřebenem. Trpaslíci Sněhurku opět zachrání. Nakonec neúnavná královna nabídne Sněhurce otrávené jablko. Zde již snaha trpaslíků nestačí a Sněhurku zachrání až princ Jasmín, který si ji odvede do svého království jako svoji ženu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (20)
Navazující pohádka z Kmínkova cyklu, který měl sestupnou tendenci. Ale navzdory menšímu rozpočtu, počtu herců a celkovému entuziazmu, působí Sněhurka a sedm trpaslíků méně děsivě, než Perníková chaloupka. Ono je ostatně lepší jen tušit, jak asi vypadala chaloupka sedmi trpaslíků uvnitř, vzhledem k tomu, že i Ele Šárkové stačila jen zámecká zahrada k odehrání všech důležitých scén. ()
Kmínkova Sněhurka.¬ Svérázná postava českého filmu Oldřich Kmínek natočil v roce 1933 na objednávku dvě lidové pohádky v provedení částečně baletu — nezapomenutelnou "Perníkovou chaloupku" a poněkud více zapomenutelnou "Sněhurku a sedm trpaslíků".¬ Neviděl jsem film — a to jsem pro svůj větší rozhled shlédl i řadu počinů pánů amatérů —, který by byl tak amatérsky, tak uboze natočen. Všechny jumpové počiny všech dob a genrů strnou úžasem nad krásou Kmínkovy Sněhurky a vzdají jí hold. Znalec filmu, kterému by byla Kmínkova Sněhurka pouštěna dokola ve vězeňské cele podobně jako reklamní televize v čekárně lékaře nedočkal by se jitra, zhynul by bídně, zhroucen a připraven o veškeré životní iluze. Úrovní zpracování, hereckých výkonů a vedení patří Kmínkova Sněhurka do skupiny snímků veliké polní latriny, což je kategorie pro odpadní, jumpovou tvorbu takové jiskry a neuvěřitelnosti, že stojí za shlédnutí (někdy ze zdravotních důvodů pouze jediné za dlouhý čas).¬ Jako kuriozitu vypichuji, že Kmínek byl soudním znalcem v oboru film; před tím byl obchodním cestujícím. Inu, "umění" Kmínkovo této kariéře docela odpovídá.¬ A nyní několik slov pro ty zdejší uživatele-hodnotitele, kteří umělecky méněcenné snímky hodnotí co možná nejvýš. Je to věc nepěkná a není na místě (za všechny Véča), hodnocení snímku se tímto vaším přístupem zcela poničí; na snímky této ráže je možné poukazovati i jinými a příhodnějšími způsoby, než falešným záměrně zkresleným hodnocením.¬ Případné opoznámkování: uživ. Douglas. ()
Tady si troufnu tvrdit, ze kdybych obesel kvuli komparzu 2-3 hospody, tak natocim lepsi Snehurku.-). Respektuji dobu vzniku, i na rok 1933 mi ale prijde vyprava a herecke vykony katastrofalni. A hloupejsi kladnou pohadkovou bytost jsem snad jeste nevidel. Zkusenost tedy dobra, ale zazitek velmi rozpacity. ()
Neuvěřitelná pecka, svižnější, nabitější a ještě bizarnější než Perníková... Pohádka, která bohužel moc dětí v době svého vzniku nestrašila. Na rozdíl od Perníkovky není Sněhurka žádná nastavovaná kaše, baletní exhibice a nekonečná andělská procesí. Posuzovat pohádku z roku 1933 dnešníma očima může být nefér ale zvukový film se už pár sezón měl čile k světu a ani v jeho počátcích nevznikaly takto zjevně diletantské filmy. Ale ono je otázkou jak vypadl proces výroby a distribuce tohoto konkrétního titulu. Pokud si vezmeme, že není známé datum o pražské premiéře a měla ještě vzniknout třetí pohádka - Červená Karkulka, tak je dost dobře možné, že "sesterská" Perníková chaloupka uvedená před Vánoci 1933 byla takový průser, že se s tím svezly i další filmy. __| Kameraman Josef Bulánek zřejmě trpěl neodbytnou potřebou po zaplnění volného prostoru v záběru - většina záběrů zpoza křoví nebo stromu - podobně svérázný přístup se objevuje i v jeho dalších filmech. __| A ve zvukové éře fascinující práce se zvukem a nemožností namixovat dohromady hudbu, ruchy a dialogy. Tady ale budou na vině kromě diletantismu také finance. Přece jenom už i dříve vznikly filmy, kde postsynchrony tolik nebily do očí. __| Tlustého trpaslíka měla hrát Dáďa Kmínkovic, tuční ale byli všichni stejně, takže kterého hrála? __| A vrchol všeho bylo zakončení - nekrofilní princ, který touží po Sněhurce ve skleněné rakvi a je zklamaný, když procitne; královna, kterou prostě trefí šlak... __| Mistře, díky za Váš opus magnum. P.S.: Milý uživateli pursulusi hodnotit si budu jak chci a vy byste se neměl chovat jako moralista se sklony k agresivní filantropii. ()
Je pro mě vlastně záhada, jak mohl Oldřich Kmínek roku 1933 natočit ony dvě obskurní pohádky právě tímto těžko uvěřitelným způsobem. Podíváme-li se totiž na Kmínkovu práci v širších souvislostech od konce desátých let, jeho filmy sice bývaly vždycky fascinujícím způsobem diletantské a entuziastické zároveň, ale nikdy TAK zhůvěřile špatné i okouzlující jako PERNÍKOVÁ CHALOUPKA - a právě SNĚHURKA A SEDM TRPASLÍKŮ. ___ Chápu, že neměl podmínky pro mix zvuku, že měl problémy s natáčením ve zvoleném prostředí, interiér "chaloupky" pod kusem skalního masivu musel nechat na naší fantazii a že představitelé trpaslíků byli i na jeho poměry dost slabými herci (zejména upovídaná Dáďa Kmínková, již její tatínek pro zjevnou rodičovskou zaslepenost rád obsazoval a jejíž přerývaná dikce i pod mohutným plnovousem neztrácí na nezaměnitelnosti). ___ Ale dokonce i Oldřich Kmínek si musel být vědom toho, jak směšné a repetitivní jsou jednotlivé dialogy, sebeuvědomělé královniny komentáře vlastních akcí, jednotlivé posuny v zápletce, ubíjející naplnění pohádkového schématu trojího opakování a hlavně inscenování mnohých hereckých akcí v podivné vzdálenosti i úhlech (zřejmě motivováno tím, abychom hercům neviděli na ústa). ___ "Úderný" hudební motiv jak z amerického béčkového hororu 50. let, zlomyslnost práskačského zrcadla (předchůdce pozdější sojky), nekrofilní princovy tendence (jenž musel být podle všeho dost zklamaný, když se mu Sněhurku omylem podařilo probudit) i závěrečný královnin hysterický záchvat (aby to mělo vůbec nějaký konec) každopádně přispívají k tomu, že má podobně jako PERNÍKOVÁ CHALOUPKA potenciál zkultovnět. ___ Byť tedy s Michalem ne zcela souhlasím v tom, že je SNĚHURKA lepší film, protože PERNÍKOVÁ CHALOUPKA je navzdory "tarrovským" nekonečným záběrům (ty tady najdeme taky) a srovnateně nekonečným baletním sekvencím pořád o dost akčnější i bizarnější film, už kvůli interakci dvou různorodě neschopných dětských herců v hlavních rolích, herecky exaltované ježibabě s plyšovým kocourem, interiérům, rekvizitám, kauzálním deadlinům a celkově dramatičtější konstrukci, o níž si SNĚHURKA může nechat jen zdát. ;) ()
Zajímavosti (1)
- Natáčanie filmu prebiehalo v Prahe. (dyfur)
Reklama