Režie:
Goró MijazakiScénář:
Keiko NiwaHudba:
Tamija TerašimaHrají:
Džun'iči Okada, Bunta Sugawara, Júko Tanaka, Terujuki Kagawa, Džun Fubuki, Takaši Naitó, Jui Nacukawa, Kaoru Kobajaši, Micuko Baišó, Eriko Kigawa (více)Obsahy(2)
Rovnováha světla a temnoty ve světě Zeměmoří je vychýlena, lidé přicházejí o jistoty, přestávají věřit sami v sebe a čarodějové přicházejí o své schopnosti. Mladý princ Aren sužován úzkostí uteče za znepokojivých okolností od královského dvora. Jeho bezcílné pouti dá směr setkání s arcimágem Krahujcem. Na jejich společné cestě Aren poznává dívku Theru, která skrývá velké tajemství. O Arena se začne zajímat Krahujcův dávný protivník, zlomyslný mág Pavouk převtělený do podoby ženy, jenž se pídí po tajemství věčného života. Strach ze smrti nejprve Arena, podobně jako Pavouka, přichyluje k temnotě. Hrdina však poznává, že jediná cesta, jak přemoci úzkost, vede přes nalezení lásky k životu. První film Góra Mijazakiho, syna Hajaa Mijazakiho, odkazuje k jedné z nejpopulárnějších ság západní literatury „Zeměmoří“ a vzdává hold její autorce Ursule K. Le Guinové. (Aerofilms)
(více)Recenze (138)
Docela dobrý příběh. Chyběl mi tu poutavý soundtrack. Je zajímavý, že v málokterým japonským animáči je zobrazen kůň, ani tento není vyjimkou (postavičky se tu prohání na lamách a býcích). Pokud někdo ví příčinu, proč tomu tak je, nechť mi to napíše do vzkazu, díky. ()
Příběh, který by možná mohl být skvělý, kdyby si někdo dal víc práce s jeho zpracováním (předlohu bohužel neznám, takže nemůžu porovnávat). Takhle vzniklo fantasy s velmi jednoduchým příběhem bez hlubšího významu, navíc vizuálně dost nedotažené a nepropracované a naprosto bez emocí. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $48,461║Tržby Celosvetovo $68,673,565║ ()
Na IMDB má Gedo Senki nepříliš dobré hodnocení a tak jsem k tomuto filmu přistupoval s jistými obavami, které naštěstí film dokázal rozptýlit. Předloha (kterou jsem nečetl) od Ursuly K. Le Guinové dle všeho dostala značných změn v příběhu a ten se tak stal něčím jiným. Samotná Guinová se prý vyjádřila:"Není to moje kniha. Je to Váš film. A je to dobrý film." Ač to od ní klidně mohla být pouhá slušnost, já budu s touto větou souhlasit. A jelikož IMHO není mnoho lepších fantasy filmů, dávám s klidem horší ****. ()
Na první pohled se "Příběhy ze Zeměmoří" jeví jako nejslabší titul vzešlý od renomovaného Studia Ghibli, což ovšem spíše dokládá vysoké nároky, které diváci vůči snímkům uvozeným modrým logem Totora mají. Snímek debutujícího syna Hajaa Mijazakiho na jednu stranu má zcela jednoznačné nedostatky, které vyplývají z nepříliš vhodného způsobu adaptace. Děj snímku se opírá především o třetí ze čtyř knih ze série Zeměmoří, ale zatímco předchozí původní snímky i adaptace Studia Ghibli šetrně spojovaly úvod vyprávění s profilací světa a jeho zákonitostí, což fungovalo především díky svázání světa s hlavní postavou, zde až cca do poloviny snímku vlastně není jasné, kdo je hlavní figurou, ale ani se nepodaří pospojovat jednotlivé roztroušené střípky představovaného světa. Další spíše už potencionální překážku představuje fakt, že se jedná o nejponuřejší snímek Studia Ghibli. Předchozí tituly studia pracovaly se světy v základu pozitivními nebo s jasně vystavěným dualismem. "Příběhy ze Zeměmoří" právě kvůli nedostatečné profilaci postav a světa naproti tomu až do poslední třetiny skýtají pouze naprostou bezútěšnost. Na druhou stranu lze film vnímat jako dobově reflektivní počin, kterým studio Ghibli podobně jako v případě "Šepotu srdce" tematizuje určité aktuální téma v jádru japonské společnosti, respektive její mládeže. Zdejší dualita světla a tmy a ústřední motiv strachu ze smrti či pomíjivosti, který zcela sžírá postavy a zbavuje je jejich duše, silně rezonuje s dobovým problémem společenského fenoménu NEET a hikikimori, tedy části mladé generace, která se nezapojuje do společnosti a bezcílně setrvává doma. ()
Prvý film Gora Miyazakiho nedopadol celkom tak ako páni z Ghibli plánovali. Napriek tomu, že Gedo Senki po grafickej i animačnej stránke posunulo Ghibli-štýl opäť dopredu, je pre mňa film sklamaním. Hoci je príbeh jednoduchý a lineárny, Goro ho nedokáže emočne vyšperkovať tak, ako to vie Miyazaki senior. Celý problém spočíva v narácii, ktorá na úkor lyrických pasáži opomína vysvetliť divákom základné motivácie postáv (s výnimkou čarodejnice) a tiež informácie potrebné pre dotvorenie príbehu – napr. prečo je jedna z postáv drakom, aký význam má „pravé meno“ a podobne. Pokiaľ ide o formálnu stránku réžie, je vidieť, že ľudia z Ghibli chceli mať vo filme čo najviac vytvoreného materiálu, čo v konečnom dôsledku spôsobuje príliš dlhé zábery a logicky vyúsťuje v natiahnutosť stopáže. Ako debut je to veľmi dobré a myslím že Goro sa vypracuje, priveľké očakávania a z nich prameniaci komerčný neúspech sa totiž asi spájajú skôr so slávnym priezviskom než s tým, že by Miyazaki junior nevedel točiť veľké príbehy. 7/10 ()
Napadá mě jediné - zcela nevyužitý potenciál, jaký tahle úžasná předloha nabízela. Celý příběh se strašně vleče, není tam pořádně vysvětlen motiv jednání Arrena a jeho význam, ani význam Theru, oblečení postav mi přišlo jak vystřižené z Mrazíka, emoce to vzbudilo slaboučké a člověk jen celou dobu myslí na to, co by s takovou předlohou udělal starý pan Miyazaki. Takže za příběh chválím, za zpracování nemůžu, to je opravdu průměrné. ()
Asi poprvé se mi stalo, že by některý z hlasů, které v anime zazní, mi byl až bytostně nepříjemný. Když Tanaka Júko mluvila svým sladce úlisným hlasem, myslela jsem si, že si zacpu uši. Co se týče příběhu, měla jsem z toho takový pocit, že se tam všichni plácají od ničeho k ničemu a pokaždé když postavy někam dojdou, tvůrci si řekli: „Jo, ještě by tam mohl být tenhle motiv, líbí se mi pověsti o tom a tom, tak to tam dáme také.“ Jako celek mi film nepřijde dobrý, ale dílčí kousky určitě zajímavé jsou, jen velmi nešikovně slepené. Závěrečná píseň pěkná, ale to je přesně styl Ghibli. Takový obyčejný průměr. ()
Pokračuju v žánru anime, a to docela novinkou. Když jste synem úspěšného režiséra, dost se od vás čeká, ale já sem o spojitosti slavného taťky a syna nováčka nevěděla. Takže když sem zhlédna ze začátku trošku nudnější a v druhé polovině velice povedený film - ovšem tak trochu variaci na Cestu do fantazie: chlapeček, holčička - jen ve zvíře se promění Ona, ne On. Hudební podkres u těchto filmů považuju za důležitý, proto můžu vřele doporučit - operte zvuk, nebojte se. PS. Vjíždějící Archmage mi strašně připomínal Gandalfa jedoucího na pomoc vracejícím se gondorským vojákům z Osgiliathu. My true name is Lebannen. ()
Největší zbraní je příběh, který je jednoduchý a tím pádem dostatečně srozumitelný, ale nikdy ne hloupý. Rozvíjí se sice hlavně ze začátku dost pozvolna, nejdříve se buduje atmosféra a svět středomoří, ale ani v těch chvílích mě nenudil. V jednoduchosti je síla. ()
Po zdrcujících kritikách i řečech o nudě jsem byl připraven na nejhorší... Ale nebylo to nijak hrozné. Když budu srovnávat, takové třeba Neko no ongaeshi od stejného studia bylo o tři třídy horší. Uznávám, tam asi nebyly moc vysoké ambice a očekávání... Nicméně, musím říci, že Gedo senki přes ambiciozní představování už 2 roky před premiérou (teasery, trailery) slevil z přeplácanosti posledních filmů Miyazaki Hayaa -- kýčovitý Howl, skoro kýčovitá Čihiro... a teď takové uměřenější, volné vyprávěcí tempo... zklamání se nekoná. ()
Goro akoby pocas tohto filmu hladal sam seba.Svoju formu, styl, obsah, myslienku.....to vsetko zo zaciatku viazne. Postradal som tu japonsku fantaziu, bizardnost, muziku, film sa podobal viac ako na anime ktoremukolvek zapadnemu fantasy (to, ze knizna predloha je zo zapadu v pripade anime nic neznamena). Avsak zaver, to uz je ine kaficko. Ten je taaak prenadherny, ze mi dal takmer zabudnut, ze sa mi na filme nieco nepacilo. Gorova fantazia rozkvitla do krasnych rozmerov, myslienka nadobudla ostre kontury a do toho hrala nadherna, japonsky spievana piesen. Toto si necham pacit. Groro, drzim palce, a tesim sa na tvoj dalsi film. (8/10) ()
Súhlasím s Uršuľou Kroeberovou Le Guinovou: nie je to jej sfilmovaná kniha, je to dobrý film. Zároveň súhlasím s tým, čo napísal užívateľ Artran: "pŕíběh...přímo vzbuzuje zvědavost se do něj prostřednictvím literární podoby ponořit hlouběji." Pretože presne pri sledovaní som mal tendencie vysvetliť všetko nedopovedané mojej spoludiváčke. Ona, neznalá predlohy však film prijala aj bez priebežného vysvetľovania veľmi dobre a ja so znalosťou predlohy tiež(všetkých šesť kníh príbehov Zememorí). Takže veľmi jednoducho a bez ďalšieho dlhšieho dovysvetľovania za plný počet. ()
Snímek Gedo senki si mne v prvé řadě získal realistickým podáním svého světa. Už dlouho jsem v animovaném filmu neslyšel tak krásně a přesvědčivě šumět trávu nebo praskat oheň (detaily, ale o nich to je) a přístavní město doslova dýchá životem. Samotnou předlohu Ursuly Le Guinové jsem četl před příliš dlouhou dobou na to, abych ji mohl porovnávat s filmem, což by obvykle neměl být účel. Nicméně Goro Mijazaki příběh načrtl natolik letmo (dle mého soudu záměrně), že přímo vzbuzuje zvědavost se do něj prostřednictvím literární podoby ponořit hlouběji. A tento rys velmi oceňuji. Nedejte proto na odsudečné komentáře, Příběhy Zeměmoří jsou dobrý film. Možná jiný než se očekávalo, ale o to jsou právě zajímavější. *** a 1/2 ()
Na prvních několik omaků roztomile epické a s vybroušenou mytologií, která na diváka laškovně pomrkává a slibuje pořádný příběh. O to více jsem byl zklamán, když téměř celé spektrum bezpochyby nápaditého fantasy světa zůstalo v japonském animáku skryto. Sice jsem se dozvěděl podstatnou část informací o pozadí příběhu, chybělo mi ale hlubší vtáhnutí do děje a více "vysvětlování". Jde tu až moc okatě vidět, jak moc se musí knižní předloha od té hrané lišit. Půlku filmu jsem vlastně čekal, kdy se začne něco dít, a když se tak konečně stalo, nestálo to za řeč. Provedení a celková pohodová atmosféra mi učarovaly, s celkovými dojmy ze snímku je to už ale horší. Po prvních třiceti minutách jsem postupně snižoval hodnocení od pěti hvězdiček. Co si zaslouží vyzdvihnout nejvýše je perfektní hudební složka. Shlédnutí zdaleka nelituji, nicméně Le Guinová by si asi zasloužila něco lepšího... ()
nu tak, začněmež s pozitivy: nádherný plakáty a výtvarná stránka. Toť vše, všechno zabíjí děsuplně prázdný scénář (fakt, jestli na tom nese vinu předloha nehodlám zjišťovat), díky němu sem celé závěrečné pseudovyvrcholení filmu odzíval a kladnému hrdinovi přál smrt. První část filnu naprosto nedůležitá, naznačená epičnost se nekoná a místo ní přichází komorní nuda o pěti lidech a nejmocnějším mágovi, kterej ukáže dvě kouzla, z nichž je jedno rozsvícení hole. Druhá je zas chvílemi směšná. Hvězdičky jsou vlastně za technickou stránku věci, Gora (tak jak tak je to skvělej režisér) a za ty božský plakáty, chtěl bych je na stěnu. PS: Filmu vůbec nesluší příklon k severskejm prvkům, na to anime není stavěný. Ani nevím, proč jsem nedal jenom * * ()
Goro Miyazaki natočil svůj první film a už od začátku je na něm poznat, jak moc se snažil odchýlit od otcova stylu a jít si vlastní cestou. Gedo senki je hodně jiné než většina Hayaových filmů. Příběh je komorní a přímočarý, vystačí si s minimem postav, tempo je opravdu vražedně pomalé a celý film je daleko temější a chladnější. Problém ale je, že vedle otcových filmů spíš než jako rovnocenný soupeř působí jako Eragon vedle Pána prstenů. Jednoduchý a plochý příběh je hodně na škodu a sráží Gedo senki silně do průměru, pomalé tempo znamená v podstatě jen to, že se před vámi nic neděje a vy máte co dělat, aby jste u toho neusnuli a chladné zpracování vám způsobuje zbytečný odstup od příběhu a postav. To, co Gedo senki právě nejvíc chybí, je totiž ten úžasný život, který Hayao dokáže do svých filmů vdechnout a proč se okamžitě dotknou vašeho srdce a naplno si vás získají. To totiž Gedo senki nedokáže. Scény se střídají, příběh plyne dál, ale vše kolem vás jen tak pomalu proplouvá a vaše srdce zůstává chladné. ()
Jak vidím, mám co dohánět. Ze Zeměmoří jsem přečetl tři díly a zrovna čtvrtý se mi dostane do ruky jako animák. A po technické stránce velmi kvalitní (Japonci jsou prostě precizní). Líbily se mi dlouhé záběry na krajiny za doprovodu působivé hudby (Tamiya Terashima). Většina filmu se nese v pomalejším, medidativním tempu, kdy postavy často dlouze přemýšlí a kamera při tom snímá krajinu, oblohu, oblaka, či poletující motýly. A draci, samozřejmě - objeví se jen na chvíli, ale mají ode mne hvězdu! Některé scény jsou příjemně ponuré, i když Japonci tíhnou často k větší strašidelnosti. Celkově jsem čekal hororovější příběh (což samozřejmě Le Guinová nemá) a velkolepější souboje. I tak jsem byl nakonec spokojen. Čarodějové, draci, dobro a zlo, souboj a poetické záběry východu slunce... ()
Synekdocha, v ktorej malé časti zastupujú celok, drobné konflikty a udalosti globálne dianie, lyrika epiku. To sa týka najmä prvej polovice, ale zreteľný žltozelený nádych a hra jemných odtieňov, detailov a javov prestupuje celým príbehom. Gedo senki nie je filmom prostým vád - práve rozpoltené tempo, ktoré strieda nádherné pomalé scény, panorámy prírody, vidieku, polorozpadnutých miest i pýchy kráľovstva s rýchlym sledom udalostí a dlhým stupňujúcim dramatickým vyvrcholením v závere môže privodiť zmiešané pocity. Goró však má v rukáve jedno veľké eso, ktorým je nečakane realistické vykreslenie sveta, ktorý je spolu s postavami nesmierne živý a každý detail v ňom má svoje miesto. V tomto duchu oplýva špičkovou animáciou a hudobnou kulisou, ktorá podporuje pomalé plynutie a prechádzanie medzi jednotlivými dejovými vrstvami. Dychberúca osudovosť je niečo, čo by ste tu hľadali márne - prebieha len v náznakoch. Temnota, ktorá obchádza hrdinov kníh Le Guinovej tu však je prítomná a film samotný akoby nás nabádal prečítať si ich. Sám sa priznám, že som tento konkrétny diel nečítal; so Zememorím však už skúsenosti z iných jej kníh a rovnomennej televíznej adaptácie mám. Aj vďaka tomu je mi jasné, nakoľko sa Goró Mijazaki od jej štýlu odchýlil, keď stvoril v podstate úplne nový, vlastný príbeh. A preto tvrdím, že je Gedo senki veľmi dobrým, i keď nie dokonalým, ale neklasickým a pozoruhodným dielkom z dielní japonských animačných štúdií. Možno niekto od Ghibli alebo mena režiséra očakával viac; to však nie je vinou filmu, ktorý je jednoducho sám sebou. A robí tak najlepšie, ako dokáže. 80% ()
Gedo senki se mi nehodnotí snadno. Po nepříliš příznivých ohlasech odevšad jsem byl připraven na nejhorší, ale věřil jsem, že to tak zlé vůbec není. A ano, špatný film to rozhodně není. Bohužel ani natolik skvělý, aby vás na necelé dvě hodiny dokázal plně přišpendlit k židli – tak, jak to dovede Mijazaki senior. Je mi celkem líto Goróa, že od něj coby od syna nejznámějšího japonského anime režiséra očekávali všichni stejné zázraky a potom jej takto zasypali negativními kritikami. Problém bych přitom neviděl až tolik v Goróovi, jako spíše v předloze (nevím, nečetl jsem) nebo ve scénáři (to je pravděpodobnější). Připadalo mi, že první polovinu se v podstatě vůbec nic nestalo, a když už, tak to nijak neovlivnilo hlavní děj a dalo by se skoro říct, že kdybych se na film začal dívat od poloviny, v podstatě bych přišel jen o minimum informací důležitých pro vývoj děje. Občas mě taky dost nepříjemně překvapovaly takové ty hloupé výkřiky do tmy typu "Jsi zraněný?", když vidíme, že hrdinovi valí krev jak pominutá. Ale dobře, nad tím se dá v pohodě mávnout rukou. Co mě ale kromě nudné první poloviny ještě zklamalo, byla zoufalá prostota příběhu. Mnohém více než japonské anime mi to svým častým klišé připomínalo nějaký animák ze západu. Opět netuším, zda za to může už samotná průměrnost předlohy právě ze západu, ze které se už asi nic lepšího vytřískat nepodařilo, nebo za tu nerozpracovanost opět může scénář. Proč se jeden z hrdinů může přeměnit na draka, proč vlastně Arren zabil svého otce, jakou moc to dotyčnému dává, když ví něčí pravé jméno? Nevím, proč by to tam nemohlo být objasněno. Stopáž to mělo dostatečně velkou a na úkor některé zbytečné či jenom zbytečně natáhnuté scény by to šlo v pohodě do filmu vtěstnat a nikomu by to nevadilo. Vším okolo scénáře ale vlastně už končí veškerá negativa a nyní můžu konečně přejít na chválu. V prvé řadě musím rozhodně velice pochválit hudbu, protože tak skvělý hudební podklad jsem u anime – co u anime, už sakra dlouhou dobu u jakéhokoliv snímku! – už hodně dlouho neslyšel a určitě se výrazně podepsala na mém (nad)hodnocení. Ať už instrumentální, tak zpívané (závěrečnou skladbu si teď pouštím snad už po desáté) songy jsou zkrátka perfektní a co se tedy hudební složky týče, nemám sebemenší výtku. Dalším zásahem je krásná kresba, která je sice u Ghibli samozřejmostí, ale stejně mě každým novým snímkem dokáží vždycky příjemně překvapit svým pokrokem v animaci, na níž se skvěle kouká. S tím jde ruku v ruce i výtečná akce, jíž je sice poskrovnu, ale když už je, tak stojí za to. Hlavní hrdinové – ať už kladní, tak záporní – jsou navíc sympaťáci (zvláště Arren) a je jen škoda, že třeba právě jeho charakter nemohl být ještě trochu více rozpitván. No a nakonec to má pár opravdu povedených scén, za které jsem se nakonec rozhodl přece jen nadhodnotit a dát 4*. Vím, že objektivně by si to asi snímek nezasloužil, ale zvláště po závěru mám zkrátka z filmu dobrý pocit a tak pro jednou budu hodnej a nadhodnotím. ()
Reklama