Režie:
Cătălin MitulescuScénář:
Cătălin MitulescuKamera:
Marius PanduruHudba:
Alexander BalanescuHrají:
Doroteea Petre, Jean Constantin, Mircea Diaconu, Valentin Popescu, Nicolae Enache Praida, Carmen Ungureanu, Florin Zamfirescu, Corneliu Tigancu (více)Obsahy(1)
Rumuni netuší, že za rok Ceauşesca a jeho manželku popraví, přesto už je diktátor terčem výsměchu a karikatur. Evě je sedmnáct a prožívá první velkou lásku. Je zamilovaná do Alexe, jehož otec je příslušníkem policie. Jednou se jim ve škole podaří rozbít bustu „otce vlasti“. Alexe potrestat nemohou, ale Evu ano… (Letní filmová škola)
Recenze (10)
Bylo to místy až moc banální, neřku-li téměř české. Hlavní devízou filmu je především charisma hlavní hrdinky a její představitelky. ()
Krásný film - který speciálně na Čechy dýchne velmi nostalgicky, a připomene, že i Rumunský film může vyhrát hlavní cenu v Cannes (i když tedy ne tento :)). Příběh, herci, prostředí - vše působí autenticky, a až na několik menších mušek (pro mě třeba to, že naprosto všichni lidé ve filmu projevovali nenávist "milovanému" vůdci Ceauceskovi) velmi příjemná podívaná - snad se dočkáme distribuce v českých kinech. 8/10 ()
Rumunsko. 1988. Zatím nikdo z Rumunů netuší, že sotva za rok vypískají Ceauseska z balkonu a společně s manželkou ho popraví. Přesto už je diktátor, alespoň v kruhu rodinném a přátel terčem výsměchu a karikatur (s oblibou jej předvádí právě otec hlavní hrdinky). K samotnému ději: Evě je sedmnáct, prožívá první velkou lásku. Je zamilovaná do Alexe, syna policisty. Jednou se jim podaří ve škole rozbít bustu vůdce lidu. Alexe potrestat nemůžou, ale Evu ano. Je vyloučena z KSM, vyhozena ze střední školy a poslána na strojírenské učiliště mezi děti nepohodlných lidí. Postupně se seznamujeme s jejími sousedy, spolužáky a zejména jejím bratrem. Velice přesvědčivý výkon malého herce je jen jeden z mnoha. Většina budou určitě neherci, ale jsou naprosto přesně typově obsazení, že si to člověk ani neuvědomí. Nejzajímavější je zřejmě scéna Evina odpanění. Nedočkáte se žádné "hot" soulože jako z jiných filmů pro mladé, ale ani to není samoúčelně syrová a tvrdá makačka, ve které hrdinka spíše sténá bolestí než blahem. Nic takového. Velice realistické a přitom decentní. Jedinou výtku bych měl snad jen k době, kdy se děj odehrává. Divák ví, že se hrdinům nic zlého stát nemůže, nemáme o ně ani strach, přestože se o to film párkrát snaží. Diktatura se blíží ke svému krvavému zániku a postavy to víceméně také očekávají. Je to první rumunský film (v koprodukci s Francií) co jsem viděl a očekával jsem buďto něco podobného balkánským filmům nebo ruským filmům. Není to ani jedno - ať už výběrem hudby nebo samotnou režií, která je až příliš strohá (můžu-li to tak říci, přesný výraz se mi nepoštěstí nalézt). Z toho pramení, jak jsem byl z výsledku trochu zaskočen. S odstupem času však Jak jsem prožil konec světa (distribuční název na MFFDM) hodnotím jako velice zdařilý film. ()
2 a pol hviezdy. Hlavná hrdinka je presvedčivá, podmanivá a dodáva filmu punc každodennej súrodeneckej láskavosti. Je to milé, ale tu končia pozitíva filmu. Jedná sa o akúsi rodinnú fresku s množstvo svojských postavičiek. Na to, že hlavná hrdinka je perzekvovaná, jej utrpenie a dilemy, sú tu podané s tak malým dôrazom a objasnením, že miestami sú až nezmyselné a chaotické. Jej malý brat sa zmieta vo svojom detskom svete v mori hlúpych rečičiek a fatnaskných výrokov o Rumunsku a Čaučeskovi. Film nie je vôbec zlý, ale tak v polovici vás začne nudiť. Chýba mu nejaká hlavná ideová kostra a príbeh speje do stratena. ()
Catalin Mitulescu je mladý a vnímavý režisér. Tohle všechno určitě viděl či dokonce prožil, zručně vložil do koláže, které ovšem ponechal dějovou linku, zajímavou a příjemnou. Na rozdíl od nás, pro které je konec světa stále ještě 21. 8. 1968, je jím pro Rumuny pád Ceauşeskovy vlády, potažmo bysty. Konec je to veselý, nikdo se nermoutí a příliš nepřemýšlí, co bude dál... Ano, konec filmu ztrácí jas i dech, a to i přes sex a revoluci. ()
Reklama