Obsahy(1)
Dramatizace románové kroniky bratří Mrštíků zachycuje ve shodě s předlohou životní osudy obyvatel vesnice Habrůvky během jednoho roku – lásky, nevěry, smrt i narození. Vyprávění je členěno podle ročních dob a s nimi spojených svátků. Moravská vesnice, její nářečí, písně, kolorit bez krojů, ale s vnitřním propojením krajiny a společenství lidí, s jejich hříchy, radostmi a těžkostmi před divákem defilují v jedinečném režijním plánu a s výtečnými hereckými výkony protagonistů Národního divadla. Miroslav Krobot před čtvrt stoletím na velké scéně dokázal svůj režijní i autorský talent (režie a dramatizace), který zúročil v posledních letech především v Dejvickém divadle, i ve filmu (Díra u Hanušovic). Obdivujme herecké výkony Borise Rösnera, Johany Tesařové, Josefa Somra, Josefa Vinkláře, Miroslava Etzlera, Václava Postráneckého, Barbory Kodetové, Kateřiny Burianové, Jany Preissové a mnoha dalších v jednom z vrcholných představení pražské první scény devadesátých let. (Česká televize)
(více)Recenze (15)
Prvně jsem četla knihu, jak skoro jinak, pak viděla v divadle a nakonec film. Kniha je za jasných pět a kdyby měli čeští tvůrci dost peněz, byl by to seriál jak víno. S vášní, láskou, nevěrou, sexem , nenávistí, násilím, intrikami, podlézáním vrchnosti, vše, co si jen umíte představit. Kam se hrabou dnešní bláboly o vztazích a ordinacích. Ale jak říkám, čas a peníze. Herci by se našli. Mými favority byli odjakživa Cyril Rybář a Vrbčena, už tehdy se páchalo a bujelo smilstvo. Jak říkají Mrštíci: „Tak jako Řím, měla i Habrůvka svou Messalinu.“ ()
Skvostná inscenace Miroslava Krobota je výsostným důkazem, že realistické drama při vší své "realističnosti" může fungovat. V podstatě jednouduchý příběh - zato plný specifických figurek jedné vesničky, které utváří kolorit a duší genia loci. Herecky i režijně zvládnuté na totální hodnocení. Záznam inscenaci neubírá její sílu a dokonale tak dokumentuje energii, která rvala ducha na kusy... ()
Divadlo v televizi je vždycky trochu problém. Divadlo má jiné výrazové prostředky než je běžné u filmu. Zatímco film podle scénáře si připravuje jednotlivé obrazy, záznam divadelního představení má omezené možnosti práce s kamerou a zvukem, je mnohem obtížnější udělat detail, práce se světlem - všechno je podřízeno scéně. Prakticky je možný jen jediný možný áběr - směrem od publika, dodatečný sestřih není možný. Nafilmovat divadelní představení aby z něj byl i slušný film je prakticky nemožné. Mám ráda divadlo i film, film na obrazovce divadlo z hlediště. ()
Asi jediným důvodem pro odskok z filmu na divadlo byl jeden z největších pokladů české literatury: vesnická kronika bratří Mrštíků, podávající zprávu o stavu české vesnice v 18. století kmprimovanou do jednoho roku. Co mě k ní táhne a po léta přitahuje, je zřejmě její nadčasovost. Dívalo se mi na to celkem pěkně, (důležitá) chybějící místa jsem si doplnil z četby. A tak mě asi nejvíc zajímalo, jak si Boris Rösner poradí s rolí neblahého Cyrila Rybáře. Během doby jsem si na něj celkem zvykl, přestože se domnívám, že Cyrilův charakter plně nevystihnul. ()
Výborné herecké výkony téměř všech zúčastněných.S tímto jsem byl opravdu nadmíru spokojen.Příběh je však typická mrštíkovina a to zrovna moc nemusím.Navíc velké množství postav a chvilku trvá,než se v tom člověk zorientuje,kdo je kdo,s kým a za kolik.Možná by pomohla druhá produkce,ale zavčasu,než zase všechno zapomenu. ()
Reklama