Režie:
Philippe de BrocaKamera:
Bernard ZitzermannHudba:
Georges DelerueHrají:
Philippe Noiret, Sophie Marceau, Lambert Wilson, Stéphane Freiss, Roger Dumas, Isabelle Gélinas, Maxime Leroux, Jean-Pierre Cassel, Charlotte de Turckheim (více)Obsahy(1)
Příběh nás zavádí do období francouzské revoluce, kdy proti republikánům a jejich přívržencům povstali zastánci krále. Události v zemi nabírají rychlý spád. Privilegia aristokracie byla zrušena, a v roce 1789 bylo vydáno „Prohlášení práv člověka a občana“. Majetek katolické církve je zabaven, a vznikají francouzské departementy. Král Ludvík XVI. uprchl do Varenne, kde je začas zajat, a v roce 1793 popraven. V té době povstali na západě země proti republice Šuani. Philippe Noiret hraje hraběte de Kerfadeca, který je příslušník šlechty, členem Šuanů. Kolem něj se shromažďují lidé mu oddaní a zastánci monarchie.Ovšem i mezi jeho blízkými se najdou lidé, kteří smýšlí naopak, a jsou pro republiku, jako třeba Tarquin – Lambert Wilson, který je proti útisku a vládě šlechty a domnívá se, že by si měl lid konečně vládnout sám. Céline, kterou Kerfadec vychovával se zmítá mezi láskou a politickými ambicemi dvou mladých mužů – Auréla, šlechtice tělem i duší – Stéphane Freiss a Tarquina oddaného republikána. Ovšem v zemi bojují po boku roayalistů i šuani sedláci - partyzáni z Bretaně, a s nimi celý vzbouřený department Mayenne. Množí se vzpoury a spiknutí roajalistů, a proti nim tvrdě zasahuje národní garda... (marťan)
(více)Videa (1)
Recenze (30)
Kruté, pravdivé, nutné??, v té době se utvářela první demokracie světa, aneb pohled na dva muže, kteří spolu kdysi vyrůstali a milovali jednu ženu, a teď stojí proti sobě, jeden jakožto šuan-royalista chtějící jen žít svobodně s úsměvem a ve spokojenosti dávných dob a druhý coby revolucionářský republikán tvrdě hájící právo na vybojovanou nezávislot na šlechtě a jejím králi... co bylo lepší nám snad sdělil čas, ale hrůzy odehrávající se v často nevinných lidských osudech zúčastněných, jejich krvi... A je skutečně za tím oddanost ideologii té či oné, anebo právě jen ta jedna jediná žena.?!!! ()
Jsem sice velkým příznivcem francouzské kinematografie, ale s politováním musím říct, že podobné výpravné dobrodružno-historické spektákly pro Francii tolik typické (když nepočítám Hugovy Bídníky ve zpracování z roku 1958, které mám naopak hodně rád...) mě spíše míjejí. Příběhy šlechticů a jiných bojovníků plné plášťů, kordů, dýk a šavel mě nikdy nebraly a na Šuany jsem se podíval jenom kvůli mým dvěma oblíbeným Philippům, z nichž jeden film napsal i režíroval a druhý v něm sehrál jednu z hlavních rolí. Ani to nepomohlo k výraznějšímu zážitku z mé strany a víc než nadmíru dlouhá stopáž mi v podstatě překážela žánrová a stylová neukotvenost. Přičemž film v několika dějových linkách přechází od syrových naturalistických scén přes spoustu romantiky, občasnou snahu o humor (ale nepříliš výrazný), rodinný příběh až po reflexi reálných politických událostí. Nemůžu říct, že by mě některé scény během těch 145 minut nedokázaly zaujmout, najdou se takové, které na mě zapůsobily, bavila mě postava hraběte vynalézajícího novátorský létací stroj, ale jako celek na mě Šuani nefungovali. Doslova tragických mi přišlo pár dialogů, které z toho chtějí udělat vzdělávací film o Velké francouzské revoluci, ale působí těžkopadným dojmem zdramatizovaných řádků školní učebnice (1789: „Dobyli Bastilu! – Královskou věznici? Pařížskou bastilu? – Ano, před třemi dny, 14. července. To není žádný významný den. Z toho bude největší událost v našich dějinách!“) [55%] ()
Doba francouzské buržoazní revoluce. Manželé z roku dva, Cartouche atd. Republikáni a royalisté. Občanská válka. Otec proti synu, sestra proti bratru. Revoluce požírající své děti. Filozofující vynálezce markýz (Noiret) a jeho rodina. Drama lidí, jež proti sobě postavila revoluce. Především ale silný příběh, výborné výkony, krásná Sophie, famózní Noiret. Peří, klobouky, kostýmy. Kdo by se nenechal strhnout...80% ()
Spíš než film historický mi to připomínalo parodii. Scény, kdy prostý lid pěje v chrámu jako Strahovský chrámový sbor a přeruší je pančitelka se skupinkou dětí, pějící jako Bambini di Praga, působí komicky. Jenže na parodii tam toho humoru bylo poskrovnu. Dokázala bych to odpusitit, pokud by měl film silný originální příběh, ale bohužel mě nedokázal vtáhnout do děje. ()
Sloboda, rovnosť, bratstvo? Ale kdeže....násilie, vraždy, boj o moc. Šuani sa tvári ako monumentálna historická freska, avšak nedlho po začiatku som si začal uvedomovať, že je to skôr trochu výpravnejší televízny film bez takých ambícií, aké by si látka zaslúžila. Sme neustále svedkami ohromných masakrov, popráv rôzneho druhu, ale hrôza z nich jednoducho nejde. Buď sú bitky odfláknuté a tak záverečný záber na krvavú spúšť nemá šancu vyvolať emócie, alebo pri popravách a úmrtiach má človek pocit, že na zem padá herec na povel. Čiže vidíme skutočnosť a nie film. Čo považujem za hrubú chybu. Dvaja chrabrí muži milujú celý život jednu krásnu ženu, i keď ich stretli v živote určite veľké množstvo. Ženy môžu pri tomto filme skutočne snívať a držať palce ako hrdinke, tak tomu správnemu z nich. Môžu spolu s nimi skočiť vo vetre z útesu do mora pred prenasledovateľmi.Záver je bohužiaľ čistá melodramatická paródia. ()
Galerie (6)
Zajímavosti (1)
- Dobrodružné filmy jsou specialitou režiséra Phillipa De Brocy. Jeho "Chouans" (v českém překladu "Šuani") patří do první kategorie historických filmů které natočil. Film byl dvakrát nominován na Césara (za kostýmy, a herce ve vedlejší roli Stephana Freisse - Aurél, který cenu Césara získal). Hlavní představitelka Sophie Marceau získala v roce 1988 hlavní cenu na festivalu Cabourg Romantic Film. (marťan)
Reklama