Režie:
Tony McNamaraScénář:
Tony McNamaraKamera:
Ellery RyanHudba:
Cezary SkubiszewskiHrají:
Jordan Brooking, Rose Byrne, Miranda Richardson, Garry McDonald, Claire Danes, Nicholas Hammond, Christopher Stollery, Toby Schmitz, Simone Cullinan (více)Obsahy(1)
Mít za rodiče přerostlé, nenapravitelné hippies, to jednoho poznamená na celý život. Už to jméno, s nímž jej vypustili do světa! Nebo dívčí šatičky, v nichž malého chlapce přivede matka první den do školy, aby tak "nabourali vžité představy o sexualitě"... Žádný div, že celá další léta, poznamenaná šikanou, výsměchem a pohrdáním spolužáků se pro Placida stanou jedním velkým utrpením. Ještě že je tu Gemma s IQ na hranici geniality, kamarádka nejvěrnější, která dovede ocenit jeho pravé já. Jeho skvělé nápady, jeho inteligenci a vtip. Jenže co je to všechno platné, když svět přeje normálu, průměru. A kdo v něm chce uspět, nesmí se vymykat. V žádném směru... Ztřeštěnou komedii o mládenci, pracně hledajícím své pravé místo v životě, natočil Tony McNamara podle své vlastní divadelní hry. V titulní roli se českému divákovi představí Ben Lee, zpěvák, který svou úspěšnou hudební dráhu začal v pouhých patnácti letech a pro něhož je tento film hereckým debutem. Do dalších rolí ovšem obsadil režisér zkušené herecké matadory, z nichž vynikají především Miranda Richardsonová a Garry McDonald v půvabných kreacích Placidových ujetých rodičů. Snímek získal řadu australských filmových cen nejen od kritiků, ale i od diváků (na MFF v Melbourne byl např. označen za nejlepší celovečerní film). (Видео Элемент)
(více)Recenze (72)
Táto intelektuálne ladená kvázi-paródia na všetky americké teen movies je neskutočnou absurditou. Všetky zvrhlé teenagerské filmy posledných rokov dostávajú týmto filmom poriadne na frak a i keď sa nejedná o parodovanie žiadneho konkrétneho, ten výsmech je tu citeľný. Dobré nápady a hlášky sršia každú chvíľu a tú skromnú hodinku a pol som si užil. 80%. ()
Na jednu stranu pořádná ujetost, na stranu druhou moc pěkný pohled na to, jakým směrem se člověk v životě ubírá, nakolik ho do života ovlivní jeho rodiče a jakou "roli" budeme v tomto světě hrát. Tato tématika je podána ve filmu často dost nekonvenčně a sexuálně zaměřených scén si tu užijeme opravdu dostatek - nejsou však nijak prvoplánové, a tak dojem nijak nesráží. Zároveň je to také skvělá zábava a taková promítání hrdinova filmečku propagující jeho školu je geniální věc. Do absolutna filmu něco málo chybí, je to asi občas trochu nevyvážená hranice mezi onou ujetostí a propracovaností tématiky, ale je to spíš kosmetická vada. Je to další z filmů, který zavdává podnět si chvílemi popřemýšlet i nad vlastním životním směřováním a kdo si rád takhle zapřemýšlí a nevadí mu nekonvenčnější pojetí, jistě si film užije. ()
Nebuďte další cihlou velké zdi, buďte tím, kým vám je přirozené být… horší když to sami nevíte. Prapodivně nazvaný film s ještě prapodivnějším českým překladem dokazuje, že v Austrálii mají nejen klokany a koaly, ale také ujeté komedie. Tak trochu po vzoru Napoleona Dynamita pojatý příběh, který vlastně nemá pořádný příběh a svým charakterem připomíná spíše nějaký sitkom, akorát s větší koncentrací těch skutečně vydařených vtipů. Neobyčejný mladík se snaží začlenit do společnosti, objevit své pravé já, pochopit své rodiče, najít si holku a při tom všem se pokud možno nenechat umlátit svými spolužáky ze střední. Roztomilý je jeho nástup do nového zaměstnání („Můžeš si vybrat barvu židle. Máme černou. Ve dvou odstínech“) a následná hra na rodinný život („Neměl bys s kolegy hrát squash nebo sledovat porno?“). Film se celkem úspěšně vyhýbá nějakému moralizování, možná až příliš urputně, neboť při všem tom smíchu už jaksi nezbylo místo na emoce a vlastně mi bylo lhostejné, jakým směrem se Placidův osud bude ubírat. Některé hlášky budou bezesporu ještě mnohokrát citovány („Leni Riefenstahlová by měla radost“), ale pochybuji, že se z Placida stane podobně kultovní záležitost jako zmíněný Napoleon, který je sice méně vtipný, zato víc „na hlavu“. Tohle totiž i přes veškerou snahu lišit se místy připomínalo „jenom“ necenzurovanou verzi Meet the Fockers se scénářem upraveným Woodym Allenem. 65% Zajímavé komentáře: svik, Džejkop ()
5* Tohle je jeden z mých nejoblíbenějších australských kousků a teď jsem navíc zjistil, že i ostatní režisérovi filmy jsem docela vysoce hodnotil. Ale zpátky k tomuto filmu – jde o ujetou nezávislou komedii o dvou týnejdžrech, kteří se kvůli výchově vymykají svým vrstevníkům a hlavně Placid je provokatér na n-tou a možná i díky tomu je na škole šikanovaný. Určitě by se tahle komedie mohla líbit všem „intelektuálům“ a artovým vyznavačům, kteří si potřebují odpočinout od těžkých kousků. Já doporučuji všemi deseti a rád si ji zase zopakuji, protože mě vždy dodá dobrou náladu. [ PŘÍBĚH: 2 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 2 /// TEMPO: 1 /// ORIGINALITA: 3 /// NÁLADA: 3 /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Musím uznat, že jsem se docela zasmál. Na první pohled možná oddychový film, ale na ten druhý i něco víc. Příběh se dotýká otázek o životě a bytí, o přizpůsobení se společnosti. Otázka zda-li zapadnout do společnosti nebo se z ní vydělit nezná jednoznačně správnou odpověď. Podobný problém řeší jak Gemma (opravdu jí to sluší) tak i Placid. Otec Gemmy je skálopevně přesvědčen, že jeho dcera půjde na vysokou a stane se další Marií Curie. Naproti tomu otec a matka Placida chtějí mít ze syna dalšího hippies. Všechny postavy jsou jedinečné. Zejména otec Gemmy, který je doslova posedlý vysokou školou, rodiče Placida, kteří jsou pořádně ujetí (ať žije mír, násilí nic neřeší, budeme sedět a jen tak si užívat...a tak podobně). Dále stojí za to vypíchnout sekretářku, která je tak trochu nymfomanka a také žárlivého Placidova kolegu z práce. Film, který mě příjemně překvapil. ()
Reklama