Obsahy(2)
V malém hotelu nedaleko moře se uprostřed léta seznámí muž a žena. Jejich vzájemné okouzlení je tak veliké, že Doris a George Peters se pak pravidelně po dvacet let scházejí jednou v roce, daleko od svých rodin. Stráví spolu vždy jeden víkend. Na tom by možná nebylo nic zvláštního, pokud bychom nevěděli, že oba mají nejen své manželské partnery, ale každý také tři děti. Jejich milostný vztah prochází různými stupni vývoje... Divácký film vznikl podle slavné divadelní hry hra Bernarda Sladea (řadu let se uváděla s úspěchem i u nás), komorní příběh o manželské nevěře i lásce zároveň neobvyklým způsobem dokumentuje vývoj americké společnosti. (Česká televize)
(více)Recenze (187)
Podařený komorní snímek pro dva skvělé herce, který se po převážnou většinu času odehrává pouze v malé pronajaté chatce a v pravidelných časových skocích, přičemž krátká setkání dvou milenců dokáží prozradit takřka vše z jejich životů, jež divák explicitně vůbec neuvidí. Některé dialogy a scény jsou opravdu vynikající, tenhle nenápadný a prakticky neznámý film mě proto moc potěšil. ()
Tenhle film chápu ani ne tak, jako sledování vývoje letitého "nemanželského" vztahu náhodou vzniknuvší dvojice, ale především jako pozoruhodnou výpověď o životě samotném a životních etapách každého člověka - o fázích, názorových i všech jiných proměnách, o vývoji, kterým si chtě nechtě projde každý z nás ... Je to film (původně výtečná divadelní hra), který se dá vidět několikrát a o důvod k zamyšlení i dobrou zábavu rozhodně nebude nouze. V neposlední řadě i díky naprosto skvělému Alanu Aldovi. ()
Tenhle film je ve své podstatě strašně smutný a morálně špatný (nedivím se, že nebyl přijat 2x dobře), ale stejně se u něj nejde nedojmout. Klidně si přidejte hvězdu za originalitu a za hlavní dvojici, která se mění v závislosti na turbulentním dění v Americe ve druhé polovině 20. století. Občas sympaticky, občas nesympaticky. A abych nezapomněla, "The Last Time I Felt Like This" je opravdu překrásná píseň, viz oscarová nominace. ()
Same Time, next Year, podle slavné divadelní předlohy ve filmové verzi. Přesto v režii Roberta Mulligana dokonalé. Opravdu perfektní Alan Alda a Ellen Burstyn. Překrásný hořko sladký bonbon zabalený do celofánu nostalgie. Místy černobílé sekvence událostí s krásnou romantickou hudbou. Pouhé dva dialogy, ale naprosto procítěné. Velká láská, jež už své životy má tak, zbývá jen příští rok ve stejnou dobu........... ()
Tak tohle bylo kouzelný a krásný. Ze začátku jsem si myslel, že půjde o inteligentní vtipnou dialogovku, ale postupně mě příběh víc a víc přirůstal k srdci, právě proto, že přeštávalo jít jen o otázku a vtipnou odpověď, ale začalo jít o všechno ostatní, o to, jak se do setkávání Doris a George promítají nejen jejich soukromý životy a s věkem měnící se priority, ale i doba ve který žili, ale nejhezčí na tom všem byla ta jediná věc, která jako jediná jim za všechny ty dlouhý roky zůstala a to totiž fakt že do sebe byli strašně krásně zabouchnutý. Herecký koncert Ellen s Alanem jen posiluje už beztak ultra silný zážitek z filmu. ()
Galerie (29)
Zajímavosti (5)
- Exteriéry filmu byly natáčeny v Heritage house Inn v Little River (Kalifornie, USA ). Interiéry pak v Hollywoodu. (Terva)
- V jednom z dobových záběrů můžeme vidět Gregoryho Pecka ve filmu Jako zabít ptáčka (1962), který taktéž natočil režisér Robert Mulligan. (LINKIN)
- Titulní píseň původně složil Paul McCartney se skupinou Wings. Nebyla však použita. Přednost dostala píseň "The last time I felt like this", kterou má na svědomí Marvin Hamlisch. (Terva)
Reklama