Režie:
Věra JordánováScénář:
František PavlíčekKamera:
František NěmecHudba:
Vadim PetrovHrají:
Taťjana Medvecká, Jan Hrušínský, Dana Medřická, Věra Koktová, Eduard Cupák, Zdeněk Martínek, Vladimír Krška, Zdeněk Žák, Radovan Lukavský, Josef Kemr, František Vicena, Věra Bublíková (více)Obsahy(1)
Televizní film nás zavede do prostředí zdravotnické školy, odehrává se ke konci studií, tedy při praxi v nemocnici a při závěrečných zkouškách studentek. Hrdinkami jsou dívky různých povah, na jedné straně bezstarostná veselá Irena, na druhé straně Víťa, přímá a obětavá, s hlubokým smyslem pro zodpovědnost. Víťa s opravdovou láskou pečuje o dětské pacienty, prožívá drobné ústrky, musí se vyrovnávat s tím, že ji její třídní učitelka nemá ráda, ale i se vztahem k mladíkovi Vildovi, který je vážně nemocen... Televizní film vznikl podle scénáře Františka Pavlíčka, kterému v té době režim neumožnil publikovat, a proto je v titulcích uvedena scenáristka Bohumila Zelenková, pod jejímž jménem byla realizace jeho scénáře umožněna. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (52)
Nějak se nemůžu ztotožnit s tím, že každá zdravotní sestra před maturitou je totální třeštiprdlo, naopak každá sestra po pár letech praxe musí bejt megera. Nepřesvědčila mě ani melodramatická Taťána Medvecká, nedojal mě ani dojemný závěr korunovaný životním moudrem v podání jako vždy upjatého Radovana Lukavského. Takže zbývá jen sympatická Dana Medřická v nezvykle záporné roli. Jednohubka bez nutnosti opakovaného vidění. ()
Realitu tehdejší zdravotnické školy podle mojí mámy daleko líp zachycoval film My, ztracený holky. Tenhle film se sice měl odehrávat v 70. letech (viz ten americký přístroj), ale postavy se chovaly a mluvily, jako by byly z 50. let (což vlastně potvrzuje i zmínka o umístěnkách). Je to škoda... kdyby ten příběh zasadili do 50. let, tak to i celkem mohlo fungovat. Takhle je to jen nevěrohodný, laciný TV film. ()
Hbitě zpracovaná, ale skvěle obsazená televizní povídka, která by si zasloužila větší prostor, a byl by vznikl film, který by zastínil lecjaký soudobý barrandovský biják. Medvecká uchvacuje nejen svou věčnou krásou, ale i přirozenou dobrotou, která její postavu prozařuje, a Medřické by se mělo dostat více místa, aby se její nepříjemná, ba zlovolná antihrdinka skutečně prokreslila. A stejně tak celé špitální prostředí se všemi svými obyvateli nemuselo zůstat tak kulisovitě sterilním. A tento bílý svět mohly dále rámcovat události a souvislosti vnější. Vlastně je to promarněná příležitost, ale i tak stojí za to vracet se k této skice. ()
I v malých československých poměrech se dá natočit kvalitní kratší televizní drama. O poněkud jednodušší sestřičce, která to co nemá v inteligenci bohatě nahrazuje nezištnou starostlivostí a obětavou ochotou pomoci člověku - aneb dobří a hodní lidé to nemají v životě lehké - je to dojemné, pěkné i smutné. ()
Příběh nemocného a útěšné mladičké zdravotní sestry, která se věnuje jeho péči, dodnes neztratil svou působivou jímavost. Výkon obou mladých protagonistů, tehdy začínajících Taťány Medvecké a Jana Hrušínského, byl ve své době překvapením i povzbuzením nejen pro ně, ale i televizní diváckou veřejnost. Místy toto naléhavé mravní drama vzníceného srdce a vzbouřeného svědomí jakoby přerůstalo své téma a svůj přidělený čas a prostor. Bylo by zajímavé zjistit, zda po 35 letech tuto svou schopnost ztratilo nebo si ji naopak uchovalo. ()
Galerie (4)
Zajímavosti (1)
- Filmový debut Dany Vávrové. (M.B)
Reklama