Obsahy(1)
První řada seriálu končila Domyoujiho odjezdem. Druhá začíná Makininým příjezdem do Ameriky. Tsukasa se totiž už pár měsíců neozval a dívka o něj má strach. S Domyoujim se sice setká, ale ten se chová chladně, proto se s bývajícími členy F4, se kterými se náhodou v New Yorku setká, vydává zpátky domů. Jenže za všechno, co se stalo v Americe a co Tsukasu tak změnila, může jeho matka. Přivedla otcovu firmu na mizinu a potřebuje, aby se Tsukasa dobře oženil a Tsukushi tedy pro něj není ta pravá partie. Nakonec donutí syna, aby se vrátil zpátky do Japonska. Jenže Domyouji na Makino nezapomněl. Když dívka zkolabuje, protože kromě školy musí chodit i do zaměstnání, aby se postarala o bratra, Domyouji neváhá ani chvíli a uprostřed večeře s budoucím tchánem a tchýní pospíchá do nemocnice. Jaké je jeho překvapení, když u Makininy postele nalezne Ruiho. Korunu tomu všemu dodává, že v okamžiku, kdy začne všechno dobře vypadat, Domyouji při pádu ztratí paměť a pamatuje si všechno a všechny, jen ne Tsukushi. (ČSFD)
(více)Recenze (9)
Taky pěkný, jako ten první díl, to jsem jen koukala (...); konečně mám po konci takový lepší pocit, ačkoliv tam bylo znenadálé zjevováníse snad všech postav, které bylo trochu moc, ale... < spoiler >Ta žádos...t o ruku, panečku, to bylo super, jen škoda, že neměla na sobě ty šaty...< /spoiler >. Každopádně je to romanťák jak hrom, po první sérii jsem jednoznačně musela fandit Domjódžimu a Makině, ačkoliv mi bylo líto Ruie, když i ta jeho první láska byla taková nepovedná (on v manze a pak i korejském dorama je ten vztah Makiny a Ruie vysvětlen o mnoho lépe, takže tady vám opravdu nezbyde nic jiného než ho litovat, navíc když je zahraný Ogurim). No, dopadlo to, jak to dopadlo. Taky chci prožít příběh o Popelce... ^^ Přeloženo. ()
Dvojka se mi líbila, to zase ne že ne, ale mám tu jedno (nebo dvě, tři, čtyři) ale... prostě to už nebylo ono. Makino bojující za svoji lásku byla úžasná. Tsukasova přeměna byla dokonána, ale Rui - i když mám Oguriho hodně ráda a v Kurôzu zero dokázal, že nemusí být vždy jenom smutným romantikem - byl k uzoufání pořád stejný a jak jsem mu fandila v jedničce, tak tady už mě nějak přestával bavit. Byl na můj vkus kladný až příliš. Další věc, která mi tak úplně nesedla byla Tsukasova (byť jenom částečná) ztráta paměti. To už mi zavánělo telenovelou. Dala bych tři hvězdičky, ale tu čtvrtou musím přidat za první a poslední díl. Závěr byl prostě bombastický a v duchu jsem si ho přehrávala ještě docela dlouho. :^) PS. No a taky je tak trochu ta čtvrtá hvězdička za moje druhé setkání s Ikutou ... ()
Neřekla bych, že by druhá série byla horší než první. Přecejen, sledujeme pokračování celého příběhu, natočeného podle mangy. Druhá série tedy není (jako u jiných seriálů, například Gokusen) jen natažením první série s opakujícími se motivy, ale navazuje tam, kde první série nebyla ukončena a sleduje příběh až do konce. Někdy okolo poloviny a po polovině mi sice pár dílů přišlo kapku horších, ale celkově vidím druhou sérii jako stejně dobrou, možná ještě lepší, protože příběh vrcholí, a abych se přiznala, druhá série mé nadšení z Hana Yori Dango jen zvýšila. Sledovat všechny herce a jejich role, které už jsem znala z první série, mi dělalo neuvěřitelnou radost (Soujiroa Nishikadu - herec Shota Matsuda - jsem si oblíbila snad ještě víc než po první sérii). Překvapila navíc i přítomnost Eriky Tody, kterou znám už z Death Note. A první díl byl naprosto bezvadný. Teď už mi zbývá jen final. :) ~(4,9★)~ ()
Druhá série se mi líbila výrazně více, prostě je taková řekněme dospělejší a vidíme taky posun v Tsukasově povaze k lepšímu, takže vývoj postavy hraje prim. Jak první tak i druhá série má výborný soundtrack, který tam perfektně sedí, navíc asi hned tak se nepovede, aby se v seriálu sešlo tolik hvězdných herců jako v této doramě. Jasně původní složení se vrací o to to měli tvůrci lehčí, ale už to není jen hvězdný Jun Matsumoto z Arashi, ale už i Shota Matsuda nebo Shun Oguri, kteří mezi první a druhou sérií dokázali výrazně prorazit. Těžko říct jestli na tom měla zásluhu první série, která je vyšvihla a nebo měli tvůrci prostě štěstí a podařilo se jim v roce 2005 prostě trefit budoucí hereckou elitu. Prospělo i více epizod než před dvěma lety, nebylo takové uspěchané což jsem z první série cítil. Devět dílů bylo prostě málo. Příběh v druhé řadě se mohl i trochu rozvětvit, potencionál tam určitě byl, ale to by pravděpodobně přidalo i několik dílů, což by nemuselo dopadnout zrovna dobře. No a Eriku Todu jsem vůbec nepoznával, když vzpomenu na Liar Game a na její postavu s téměř křišťálovým srdcem, tak ten kontrast je do očí bijící a bylo to prostě divné. To ale taky znamená, že hrát asi i docela umí v obou rolích byla docela přesvědčivá. No a to finále v hale mě totálně rozsekalo jasných 8/10. ()
Tak druhá série je už trochu slabší, než první a to i navzdory první epizodě která je přímo famózní. Ale věřte mi herci za menší pokles kvality série nemůžou, spíše scénář posledních tří epizod měl být trochu lépe vymyšlen. Nicméně pořád je to dobrá zábavá, nejslinější zbraní je přechod od vážného ke komickým scénám a nemusím zmiňovat, že navzdory hlavní dvojici, moje největší sympatie sklízel stejně jako v jedničce Hanazawa Rui. ()
Zajímavosti (1)
- Když v první epizodě hovoří jedna z postav o Johance z Arku, ukazuje přitom ve skutečnosti na obraz z roku 1830 "Svoboda vede lid na barikády" od Eugèna Delacroixa. (Jirka_Šč)
Reklama