Režie:
Brian De PalmaScénář:
Brian De PalmaKamera:
Thierry ArbogastHudba:
Rjúiči SakamotoHrají:
Rebecca Romijn, Antonio Banderas, Peter Coyote, Eriq Ebouaney, Édouard Montoute, Thierry Frémont, Gregg Henry, Jo Prestia, David Belle, Françoise Michaud (více)Obsahy(1)
Laura (Rebecca Romijn) je mrcha. Příběh začíná na Mezinárodním filmovém festivalu v Cannes v roce 2001, kde smrtelně krásná, ale také všeho schopná "femme fatale" odvážně uloupí drahocenný šperk a vypálí rybník svým komplicům. Poté odjíždí do Ameriky a v letadle se seznámí s úspěšným podnikatelem Wattsem (Peter Coyote) a s ním si užívá anonymity v cizině. Po sedmi letech je podnikatel pověřen prací ambasadora ve Francii, takže jeho žena Laura se po odvážné loupeži vrací zpět do Francie s novou identitou. Bývalý paparazzi Nicholas (Antonio Banderas) Lauru neustále pronásleduje a pokouší se odhalit ji takovou, jaká je. Vyfotí ji pro jeden z velkých týdenních skandálních časopisů, a její bývalí komplicové po čase stráveném ve vězení po ní jdou. Laura je ohrožena na životě, ale jako ztělesněný ďábel se umí bránit všemi prostředky.
Režisér Brian De Palma záměrně sáhl po klasické femme fatale tak časté ve filmech z let čtyřicátých a padesátých, a přizpůsobil ji současnému příběhu. Film Femme Fatale má jedinečnou pařížskou vůni, to proto, že režisér žil několik měsíců v Paříži a město si oblíbil. Antonio Banderas nezklamal v roli Nicholase, který je odrazem Lauřina ducha a obav. Jejíma očima ho vidíme jako nebezpečného jedince oblečeného do černého. Vpravdě ďábelskou podívanou předvedla Rebecca Romijn-Stamos (X Men) jako Laura, která používá svou krásu a sexualitu jako zbraň k získání toho, co chce. A daří se. V malé, zato výživné roli ambasadora Wattse se ukázal Peter Coyote. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (215)
Hodne zvlastni zalezitost, ktera zezacatku vypada strasne divne, prostredek se snazi byt akcni a eroticke sceny hypnotizujici, ale ve skutecnosti je silne nudny a zaver vse obrati tak na ruby, ktery cely dej takrikajic hodi nekam uplne jinam - pointa toho vseho se snazi byt necim, cim neni a cele to tak na konci vyzniva hodne umele a prvoplanovite... ()
Tak sa mi zdá, že maestro de Palma stráca dych. Kde sú tie časy napínavých záplatiek a strhujúcich rozuzlení (Blow Out), kde sú tie časy zarytých detektívov (Snake Eyes), kde sú tie časy neohrozených ochrancov práva (snáď ani netreba menovať). Tie časy sú už preč a namiesto nich nám de Palma servíruje stokrát videnú a tým pádom nutne (a nudne) otrepanú verziu vlastného uvedomenia sa. Ani RRS to nezachráni. ()
Zapomeňte na záporáky ze Zjizvené tváře, Carlitovy cesty nebo Neúplatných, kteří byli gangstery, zloději a pašeráky s grácií, zavilostí nebo jen s pouhou prohnaností. Tady nám De Palma veškeré zloduchy představuje jako nadávající figurky, které ve vězení spoustu let čekají, aby se dočkali potupně chudého (ne)finále. A jestli jste kdysi fandívali Carlitovi nebo Eliotu Nessovi, tak i s tím je konec. Hlavní hrdinové se nám scvrkli na úlisnou, rádoby rafinovanou krásku a fotografa, který pobíhá odnikud nikam a bez větších potíží se sebou nechává manipulovat. Takže sbohem, klasický noire nebo kriminálko, přichází hluboce nudná hra na diváka, která ukáže, že všechna vodítka, která jste se snažili sledovat, vlastně k žádné zajímavé pointě nevedla, to jenom scénář se odhodlal v samém svém závěru zoufale vyměknout. ()
POMO sice čekal, že se většího uznání filmu dostane u budúcej generácie, a proto jsem si film pustil v návaznosti na přirovnání k filmu Enemy. Nicméně většího zklamání se mi dostat asi nemohlo. Smrtelně krásná Femme Fatale je žirafa větší než všichni muži ve filmu s chlapskými lícními kostmi. Závěrečných pár minut má být velkolepé propojení snu a reality, které zde vypadá naivně pohádkově a nezapadá do kontextu. Zklamání. ()
Už „JEN“ ten začátek! Způsob, jakým si de Palma hraje s jednotlivými záběry, ta plíživá, slídivá, místy snad až voyeurská kamera, která je naprosto dokonalá a hlavně – ta elegance. Označení „elegantní“, v tomto případě až nonšalantní, používám u filmu jen velmi zřídka, nicméně v tomto případě jej lze využít k velmi přesné charakteristice toho, jak celý snímek již od začátku působí. Úvodní scéna v Cannes je nesmírně působivá, plyne vlastně i docela pozvolna a není v ní mnoho dialogů, nicméně vše je natolik rafinovaně a velezkušeně vedeno Brianem de Palmou, že to prostě vtáhne a nepustí. Elegance, originalita, neokoukanost a celkově film, který je formálně až neskutečně bohatý. Pokud má někdo pocit, že scénář je zmatený a spousta scén se v něm nachází takzvaně pouze na efekt, měl by se zřejmě více zaměřit i na samotnou stavbu děje, která sice nedosahuje výše zmiňovaných formálních kvalit, ale je zajímavě větvená a skrývá minimálně dvě „depalmoviny“, které nemusí být napoprvé zcela snadno odhalitelné. Já si jich všiml až napotřetí a to si samozřejmě nejsem pořád jistý.)) Mimořádný zážitek, který jen tak někde jinde neuvidíte. ()
Galerie (41)
Zajímavosti (17)
- Brian De Palma nemohl najít pravou dívku, která by hrála Veronicu. Rebecca Romijn-Stamos doporučila svoji kamarádku, dánskou modelku Rie Easmussen. Tu pak režisér potkal a obsadil, mimo jiné také proto, že se mu líbila její chůze. (don corleone)
- „Ukecaný agent“, ktorý telefonicky kontaktuje Nicolasa (Antonio Banderas), je v skutočnosti John Stamos, ktorý bol vtedajším manželom Rebeccy Romijn. (Arsenal83)
- Kľúčom ku kriminálne zvrátenému príbehu Briana de Palmu a výraznej film-noir atmosfére je manipulatívna, delikátne skazená femme fatale postava filmu: „Nesmierne som si užíval vytváranie postavy Laure, nášho východiskového bodu a chrbtice filmu. Chcel som hrdinku, ktorá by bola vtipná, sexy a lahodne krutá, takú, ktorá by v divákoch vzbudzovala silné pocity. Zámerne som čerpal z klasického archetypu 'femme fatale' bežného vo filmoch z 40. a 50. rokov a prispôsobil ho modernému príbehu." (Arsenal83)
Reklama