Režie:
Rainer Werner FassbinderScénář:
Tom StoppardKamera:
Michael BallhausHudba:
Peer RabenHrají:
Dirk Bogarde, Andréa Ferréol, Klaus Löwitsch, Volker Spengler, Peter Kern, Y Sa Lo, Gottfried John, Hark Bohm, Bernhard Wicki, Adrian Hoven, Ingrid Caven (více)Obsahy(1)
Temné období hospodářské krize 30. let v Německu je všude okolo. Kdysi bohatého ruského emigranta Hermanna pomalu ale jistě opouští duševní zdraví, stejně jako upadá jeho továrna. Zároveň okolo něj vyvěrá na povrch zlo nacismu. Útěkem se mu nakonec stane dokonalý zločin. Režisér Fassbinder předkládá alegorickou hru plnou symbolů a detailů o ztrátě morálky a právních hodnot, jež se přímo odráží na určitých osobnostech. (raffspIn)
(více)Recenze (9)
Přestože nenajdeme Fassbindera v titulkách pod standardním "Buch und Regie", film patří k jedněm z jeho lepších, na čemž má zásluhu i skvělá kamera jeho častého spolupracovníka M. Ballhause. Ale ani námět se scénářem nesmí být opomenut, protože děj vyžadující koncentraci (i díky 2 hodinám stopáže) skýtá mnoho překvapení. Příběh sleduje narušeného průmyslníka Hermanna, jehož identita se vinou úzkostí osobního života (cizost vůči zemi kde žije, prázdnota blízkých lidí, jež ho obklopují), neúspěchů v jeho profesním životě (úpadek továrny a konec čokoládově sladkého buržoazního života) i nastupující (čokoládově) hnědé hrozbě začíná rozpadat. Nevědomé rozdvojení osobnosti mu podvědomě slouží k úniku z jeho prázdného vykořeněného já, o kterém si bláhově myslí, že se jej může zbavit na úkor přisvojení si identity (právní i psychologické) někoho jiného. Film ve filmu je pak nápovědou k samotnému motivu filmu. ()
Film je čiastočnou autobiografiou ruského spisovateľa Vladimíra Nabokova, ktorého rodina utiekla z Ruského impéria v roku 1919 do Nemecka. Román Zúfalstvo (Отчаяние) Nabokov začal písať od júla 1932 a toto obdobie bolo pre Nemecko turbulentné. Príbeh sa odohráva najmä v období po rezignácii posledného sociálnodemokratického kancelára (Reichskanzlers) Hermana Müllera, rezignácie, ktorá predstavovala zlom v prevzatí moci národnými socialistami. Prezident Paul von Hindenburg vypísal nové voľby , ktoré viedli k násiliu medzi nacistami a komunistami. Nacistická strana sa dostala do popredia a v roku 1933 prezident vymenoval za ríšskeho kancelára Adolfa Hitlera. Vzostup nacizmu ukončil aj pokojný život židovského obyvateľstva. Aj Nabakov ma manželku židovku a ich ďalší život v Nemecku sa stal neznesiteľný a tak uteká do Paríža a na začiatku 2. svetovej vojny do USA. Pre mňa je tento film veľmi znepokojujúci. Zdá sa, že hlavná postava je trochu bláznivá. A politická klíma krajiny nie je o nič lepšia. Vieme, že vojna prichádza a bude desivá. Zdá sa, že ľudia v tomto filme majú divný strach o všetkých týchto hrozných možnostiach hneď za rohom. Pravdepodobne majú pocit, že neexistuje nádej na zastavenie procesu. Zvláštne na filme je, že čo bolo v knihe vtipné tak to sa vo filme úplne vytratilo. A tak vôbec nie je prekvapením, že film je venovaný trom umelcom - Antoninovi Artaudovi (francúzsky básnik zaradený medzi prekliatych básnikov bol duševne chorý, spáchal samovraždu vo veku 52 rokov),Vincentovi Van Goghovi (holandský maliar trpel psychickou chorobou a bol známy tým, že si urezal kus ucha, spáchal samovraždu vo veku 37 rokov) a Unike Zürnovej (nemeckej maliarke, psychický chorá žena, ktorá spáchala samovraždu vo veku 54 rokov). Nakoniec film režíroval Rainer Wernwe Fassbinder, ktorý zomrel na predávkovanie kokainom vo veku 37 rokov. ()
V mnoha rovinách znepokojivý a znepokující film i v naší době. Jednou z nich, která mě nejspíš nejvíce zaujala je vztah Hermana a Lydie. Je toho ovšem mnohem víc; záleží na tom, kam až to chce kdo rozkrývat a jakým směrem. Fassbinder má na čsfd mnoho příznivců, je to pratrné ze zasvěcených komentářů. V poslední době mě stále více zajímá soubor jeho sociálních a politických názorů, které jsou v jeho filmech vždy hojně zastoupený. ()
Skvělý film a mimořádný zážitek. Charakteristická je promyšlenost každého detailu, podle Dostojevského zásady "pokud se objeví v první kapitole skoba, na konci románu se na ní někdo musí oběsit". Poměrně obehraný motiv dvojníka je použit inteligentně a pomáhá přesně vygradovat příběh. Vedle Bogardova Hermanna Hermanna je pozoruhodně výstižná postava jeho ruské bělogvardějské manželky Lydie a jejího bratrance Ardaliona. Stejně jako u jiných Fassbinderových filmů se mi chtělo na konci zatleskat. Režisér nejen ví, co chce říci (a jeho vášnivá angažovanost je nesporná), ale ví i jak na to. Výborně! ()
Fasssbinder si to rozehrál opravdu skvěle. Od začátku mě zaujal svým zvláštním způsobem zachycení děje a prostředí. Bogarde je navíc velmi charismatický a všechny ostatní postavy jsou sice v krátkosti, zato velmi trefně vystiženy. Tato kombinace spolu s politickým podtextem a spoustou drobných detailů nastupujícího nacismu by, dotažená do konce, zanechala maximální dojem. S postupem času se bohužel vytrácí, dále pak sledujeme pouze netradiční kriminální příběh. ()
Galerie (51)
Photo © Filmverlag der Autoren
![Zoufalství - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/697/159697295_681e9a.jpg)
Reklama