Režie:
Cédric KlapischScénář:
Cédric KlapischKamera:
Christophe BeaucarneHrají:
Juliette Binoche, Romain Duris, Fabrice Luchini, Albert Dupontel, François Cluzet, Karin Viard, Mélanie Laurent, Audrey Marnay, Gilles Lellouche (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Příběh jednoho Pařížana, který je nemocný a žádá pouze odpověď, zda umírá. Jeho stav mu dává nový a odlišný pohled na všechny ty lidi, které potkává. Úvahy o smrti se náhle setkávají s hodnotou života, života druhých a života samotného městě nad Seinou. Zelináři, pekaři, sociální pracovnice, tanečník, architekt, bezdomovec, vysokoškolský profesor, modelka, ilegální přistěhovalec… Ti všichni jsou spjati s tímto místem. Ty všechny denně potkává. Můžete si myslet, že nejsou nijak výjimeční, ale pro každého z nich je jeho život jedinečný. Můžete si myslet, že jejich problémy jsou bezvýznamné, ale pro ně jsou těmi nejdůležitějšími na světě. Mág evropského filmu opět přichází s jedinečným příběhem plným hereckých hvězd. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (148)
Nebylo to až tak špatně natočené, myšlenka není špatná, ale zadili to solidně. Zaprvé mě místy bolely oči z jedoucí kamery, naprosto zbytečně. Dále mnoho postav, ale u žádné nešel film do hloubky dané postavy. Film jako by proklouzal po povrchu jednotlivých charakterů. Některé postavy byly naprosto zbytečné (přistěhovalec, celé pekařství, modelky, prodejci ryb). Pokud by se scénář zaměřil více jen na pár hlavních postav a více se jimi zabýval do hloubky, byl by to velmi dobrý film. Herecké výkony byly solidní až nadprůměrné. Škoda promarněné šance 65%. ()
od filmu se jménem Paříž jsem čekal víc, než jen několik zajímavých/nezajímavých osudů, které se mohly odehrát prakticky kdekoliv... ()
Lepších 70%. V podstatě se to mohlo jmenovat jakkoliv - Praha, Madrid atd. Myslím, že návaznost na město Paříž, jako takové byla minimální. Každopádně se jedná o velice zajímavý snímek. Především svou atmosférou. Má ji takovou milou, příjemnou, pohodovou a tak celkově líbivou a zajímavou. Co se týká děje, tak ten se skládá z jedné nosné linie a několika vedlejších. Každopádně kromě jedné byly ty vedlejší příběhy nepodstatné a téměř nemusely ve filmu být. Ale nevadily a nerušily. Každopádně hlavní dějová linie není až tak propracovaná, jak by být mohla, není tak emočně silně vykreslená, jak by se možná slušelo. Takže kolem a kolem, příběh je takový standard. Každopádně mírný nadprůměr z filmu dělá především ta atmosféra, jejíž charakteristiku nedokážu správně pojmenovat a identifikovat. Prostě příjemný snímek. Howgh! ()
Francouzskému filmu až tak moc neholduji, ale čas od času sedne. Tady se to potvrdilo. Takové milé malé dílo, které pohladí na duši, ale dlouho v hlavě nezůstane. Příběhy jsou nicméně krásné, stejně jako prostředí Paříže. ()
Spletenec příběhů v příběhu, kde ten první se odpíchne od tanečníka, který už bohužel dotancoval, zjišťuje krutou realitu v podobě nemoci srdce, ale především tápe nad otazníkem kolik mu zbývá času na to sledovat své spoluobčany zpoza okna jeho bytu, protože je to jediná činnost, ve které našel nějaký smysl. Pak je tu jeho sestra, Juliette Binoche, která svou přítomností opět dokazuje sílu svého hereckého potenciálu vkládáného snad do všech svých rolí. Byť hraje, jako kupříkladu zde, obyčejné ženy. Trochu víc bych očekávala od Mélanie Laurent, nicméně vina není na její straně, bohužel jí nebyl dán větší prostor pro rozvoj postavy, přesto se jí podařilo smísit trochu negativního i pozitivního, tím pádem mohla vzejít rozporuplná postava, která by nejednomu vrtala hlavou. Ostatní příběhy, ač podle scénáře kvalitně napsané a určitě mají svá opodstatnění, se vzhledem k délce filmu jakoby táhnou, aby zaplnily to prázdné místo mezi těmi důležitými okamžiky. Celkem vzato, slušné výkony v mimořádných exteriérech, které právě Paříž představuje a která je zároveň tou hlavní představitelkou. ()
Napriek retardujúcej 1. polhodine sa mi film páčil... Miesta v Paríži, ktoré obdivujeme ako návštevníci a turisti dostali náhle obyvateľov - obyčajných ľudí s ich životami, s ich tajomstavmi, radosťou či smútkom, s ich láskou (nielen) k Parížu. Kus z tohto filmu je vo mne až doteraz. A teším sa až ho uvidím znovu.... :) ()
Pre mňa nemasné, neslané, až príliš pomalé, jedným slovom NUDA. ()
Elegance Paříže odnikud někam. Obyčejné příběhy obyčejných lidí podávané však bohužel - obyčejně. I přes pěknou Juliette Binoche, Mélanie Laurent a fešáka Romaina Durise jsou dvě hodiny prostě moc - na to, že se tam vlastně nic neděje. Nebýt jich, bylo by to za 2. ()
Jemný, zajímavý a pozitivní. ()
Odvážný experimentální snímek Paříž určitě není stravitelný pro širokou diváckou masu. Pojednává o životě rozličných obyčejných lidí s různým prostorem pro vyjádření jejich každodenních radostí i problémů. Osudy hlavních představitelů jsou pevně protkány či pouze postaveny na náhodném setkání na ulici. Nevzpomínám si, že bych kdy viděl film s tak bohatou škálou herců a možností vyjádřit jejich charakter. Elisa je pohledná a snad šťastná čtyřicátnice, která žije sama se svými 3 dětmi ve víru Paříže. Její bratr Pierre čelí vážné nemoci a čekajíc na transplantaci srdce stojí na nejvýše umístěném balkónu rohového domu a pozoruje každodenní ruch ulice. Roland je uznávaný historik s úzkou specializací na historii Paříže, coby osamocený poutník francouzskými ulicemi však podlehne kráse jedné ze svých studentek. Jedno však všichni mají společné, všichni milují Paříž a život v ní. V kouzelně - dojemné scéně to vyjádřila jedna z postav za všechny, po tragické nehodě nechala rozprášit svůj popel z výškové budovy do ulic Paříže. Film obohacují i experimentální hrátky s kamerou, coby jednotící prvek novodobé francouzské kinematografie. Neuvěřitelná mozaika lidských příběhů bez začátku i konce. ║8.8.2009║ ()
Jedinečně lyrická a procítěná směs životních příběhů, které mimo otázku života spojuje genius loci Paříže. A z této směsi mi většina ingrediencí opravdu chutnala. Hezké 4 ****. ()
Vcelku príjemný (aj keď miestami nie až tak veselý) pohľad na Paríž, škoda niektorých scenaristických klišé. napr. Jazdec na motorke = istá smrť. ináč skutočne príjemne plynúci film . ()
Velmi příjemný film s dobrými herci o velmi příjemném měste. J. Binoche tradičně skvělá. Dosti se mi líbil i hudební doprovod. ()
Paříž hraje vždycky skvěle. Jen škoda, že některé příběhy nebyly zcela dotažené. ()
Ze života,o životě,příjemné. Udržel jsem pozornost i bez střelby a honiček. ()
Po dloooouhé době film, který jsem ani nedokoukala... ()
Film, který rozhodně není jen na jedno podívání. Už jen proto, že je tak zatraceně dlouhý (pro mě) a bohužel neplyne tak dobře (pro mě) aby jste si toho nevšimli. Byly v něm scény, kdy mě zamrazilo a ten pocit si dokážu vybavit ještě dnes... ale jinak musím přiznat, že film jako celek vidím už jen v mlžném oparu, tudíž mě v celé své podobě zas až tak nevzal. ()
Nesmírně citlivý a zároveň náročný dokument o Paříži a snaha ukázat, že i Francouzi jsou normální lidé jako ty nebo já. Kompilace příběhů různorodých Pařížanů, od zármutku muže se smrtelnou nemocí po stárnoucího profesora historie, jemuž v životě chybí láska. O jejich jednotlivých zápletkách by se dalo jistě mluvit déle, stejně tak bych mohl vyjmenovat skvělé scény jako architektova noční můra, rozhovor s psychologem, profesorova taneční scéna či pak samotný odchod hlavní postavy... mimo kameru nebo na věčnost. Zajímavý je kontrast scén z Afriky a jejich evropského snu, zmínka o utopené lodi s uprchlíky má pak velmi krutou, či spíše uštěpačnou pachuť. Byť to není vinou filmu, ale spíše mého osobního rozpoložení, tak jsem Paris sledoval velmi intenzivně a užíval si většinu záběrů, třebaže jejich možná obyčejnost či průměrnost je polemická. ()
Juliette Binoche je skvělá, Paříž je skvělá a Mélanie Laurent je k pomilování! Obrazně řečeno. Příběh už je trochu slabší, přehnaně dětinské chování prošedivělého profesora, které vede k sexu s dvacítkou je trochu slabší a umirájící gay-hetero tanečník a voayer je víc jak trochu slabší. Ale i přesto je Paříž pěkným filmem! ()
Pár silných momentů vyzdvihává relativně obyčejné příběhy "normálních" lidí. Pro někoho klišé, avšak jak vejce do malty vytvrdily dnešní večer, jak tóny spadaného listí, kterého skví se na podzim haldy, toho co hledáme, po čem prahneme či toužíme. A než se někdy rozkoukáme a dotáhneme do kýžené mety…tak nejen smrt může lásku pohřbít. Přesto v nás z každé(ho) zůstane něco navěky. ()
Reklama