VOD (1)
Série(6) / Epizody(111)
Obsahy(1)
Hlavní hrdinkou tohoto seriálu je Addison Montgomery, kterou již známe ze seriálu CHIRURGOVÉ. Je výbornou chirurgičkou, která přijíždí do L.A., aby znovu našla smysl svého života. Zde začíná pracovat v soukromé ordinaci, která se specializuje na problémy s otěhotněním, ale i partnerstvím, manželstvím a dětmi... Je zde velmi speciální tým lékařů, z nichž každý má dosti komplikovaný osobní život.
Ačkoliv se jedná o další seriál z lékařského prostředí, je zde kladen velký důraz i na mezilidské vztahy a blízké kontakty mezi pacienty a lékaři. Jedná se o komornější seriál (počet hlavních hrdinů je omezen). (adri_anna)
(více)Videa (11)
Recenze (37)
Dokoukán poslední díl, na kterém byly nejhezčí poslední věty. Sice klišé jako prase, ale co no. Škoda, že tam nebyla další svatba. I když jsem čekal od Shondy nějakou hromadnou havárii, tak jsem ráda, že nechala všechny žít. Ale poslední série mě bavila hodně. Addison a její ztrápený výraz mi od doby co se začala snažit o dítě lezla tak trošku na nervy. V chirurzích jsem jí měla radši. Ještě mi lezl na nervy Sam a Naomi. Ale jako celek to byl výborný seriál. Méně lékařského prostředí více vztahů a příběhů pacientů. Musím zmínit Coopera a Charlotte. Moje nejoblíbenější dvojice, bez nich by to tam byla banda ukňouranců. Takže jo, je škoda že PP skončilo. ()
Zatímco v GA je humor spíše jako odlehčení jinak dost vypjatých, dramatických situací, zdá se, že zde je drama jen proto, aby diváka chránilo od diabetického záchvatu ze všech těch trochu divných, ale vlastně strašně milých lidí. Do toho léčitel, psychiatr, těhotné maminky, miminka na každém rohu... Není to špatné, u sledování jsem se celkem bavil, ale druhou a další série si pravděpodobně nepustím. Leda že bych se chtěl zase kochat těmi neuvěřitelně neodolatelnými rty Addison, což, spolu s Cooperem a tou šéfkou z nemocnice, je vlastně jediný legitimní důvod ke sledovaní těchto chirurgů na růžovo a pod los angelským hřejícím sluníčkem. ()
Zkoukl jsem asi první serii a musím říct, že to na mě nepůsobí. Chirurgové byli skvělí, hlavně kvůli tomu, že všechny postavy jsou odlišné. Tady se ovšem autoři striktně drží toho co se v chiruzich líbilo nejvíce a vyvedou to do krajních extrémů čímž se ztratila skvělá rovnováha. Postavy mi příjdou, že jsou všechny stejné a nedokážu si mezi něma vybrat favorita. Shrnul bych to asi tak, že skvělí chirurgové, ale naprosto obyčejné private practise. Po první serii nemám chuť sledovat dál. ()
Po první sérii, klasická oddechovka z doktorského prostředí, potěší návaznost z Chirurgů. Které to ovšem určitě nepřesahuje. Každej díl se snaží bejt dojemnej nebo alespoň na mě to tak působí. Opět se tady najdou poměrně zajímavý a kontroverzní témata. Potěší spousta povědomých tváří z jiných seriálů ve vedlejších rolích. Zatím je to tak 70% a jsem zvědavej co se bude dít dál. *** Druhá série mě hlavně svým závěrem napnula až k prasknutí. Pořád se to drží těch kontroverzních a zajímavých témat. Snaha o dojemnost nějak polevila. Tím pádem je to pro mě za 80% Třetí série je pro mě zatím absolutní a možná i nedostižný vrchol. S postavami už jsem se sžil, vysloveně mám rád Sama (už v Za rozbřesku byl skvělej) a Coopera (kterej mě naopak štval v Prison Breaku), stejně tak jako mě pořád vytáčí Naomi a Violet. Opravdu celá série byla napínavá, potěšilo protkávání s Chirurgama a vyvrcholila závěrečným dílem u kterého propuklo takové slzavé údolí jako už dlouho ne. 90%. *** Po dokonalé sezóně přišlo vystřízlivění, tahle série mě nějak nebavila a proto 70% *** I po páté sérii jsem si jistej, že Violet je možná mnou nejnenáviděnější postava posledních let. Už pouhou přítomností mě neskutečně irituje a to jak se chová a do všeho kecá mě tak hýbe žlučí. Jinak je pátá série Amelie, celou si ji ukradla pro sebe. Od prvního drinku až do vysilující porodního finále. Zajímavou linku napsal i příběh Coopera, Charlotte a Masona, k tomu příjemně potěšil i nový článek Jake a po závěru jsem docela zvědav, jak se všechno vyvrbí. 75% *** A přišla poslední sezóna a s ní až netypické milosrdenství od Shondy. Čekal jsem tragedii a dostal jsem sérii ve které měla každá z postav šanci uzavřít svůj příběh než se za nimi naposledy zavře výtah. Nezbývá než se opravdu naposledy rozloučit s jedním z nejlepších seriálových párů Cooperem a Charlotte, ponechat svému osudu sympaťáka Sama nebo skvěle nedokonalou Amelii a vědět, že už nikdy neuvidím jednu z nejotravnějších postav Violet (i když je fakt, že tuhle sérii se držela). Je konec, Private Practice doordinovala, ale bylo to s nimi fajn. 80% ()
Galerie (2 155)
Zajímavosti (5)
- Alexandra Holden hrála v Grey's Anatomy a Private Practice dvě různé postavy (v Grey's Anatomy Jamie a v Private Practice Lauru), přičemž obě byly pacientkami Dr. Addison Montgomery (Kate Walsh). (Caszidy)
- Roli Naomi Bennett hrála ve dvou pilotních epizodách seriálu Merrin Dungey, v seriálu samotném ji pak hraje Audra McDonald. (Caszidy)
- V 6. epizodě 2. řady psychiatrička Violet (Amy Brenneman) zuří, že jim v budově někdo vrtá, a hodlá ho vypátrat. Kolega Cooper (Paul Adelstein) to glosuje slovy: "Šel bych s tebou, Nancy Drew, ale mám pacienty." Nancy Drew je americká kultovní literární postava z roku 1930. Tato šestnáctiletá nebojácná "správná dívka", dcera advokáta, řeší různé záhady, ke kterým se připlete nebo na ně narazí v případech svého otce, a zažívá u toho nesčetná vzrušující dobrodružství. Desítky knih s touto hrdinkou ovlivnily několik generací amerických dětí, hlavně holčiček. Její velkou fanynkou je například bývalá První dáma Laura Bush. (AnaMaruska)
1. série - 85% - Startovní pozice u zkrácené série, hlavní ženská představitelka a snaha zapadnout do pracovního kolektivu. Bránit se srovnání se začátky v Seattle Grace by byl stejný nesmysl jako předem hlásit, že "už to nemůže být ono". Rukopis Shondy Rhimes se nezapře, ale celková nálada je někde jinde. Zatímco v Grey's Anatomy se stážisté v začátcích hlavně snažili přiučit, nepřekážet a začlenit se, v Los Angeles se po příchodu Addison zkompletoval profesionální tým, fungující komplexněji než je vidět v původním seriálu. To, proč není začátek Private Practice s absolutním hodnocením, je nakonec jednoduché. Jde o pocit, že seriál, který mě od pilotu okouzlí postavami, emocemi i jednotlivými případy, už tu byl a chybí ten jedinečný moment překvapení nad tím, že někdo natočil seriál přesně pro mě. Díky sympaťákům v hlavních rolích (zatím hlavně Cooper a Sam) ale tuším, že tenhle příběh může bok po boku s Chirurgy fungovat dokonale. 2. série - 90% - Ani nelze vyjádřit, jak příjemné bylo sledovat, že Practice opravdu nevznikla náhodou a že osazenstvo Welness zavřelo pusu všem, kteří ho brali jen jako zbytečnou dojnou krávu na fanoušky Chirurgů. Meredith a zbytek Seattle Grace Hospital jsou sice stále o půl stupně výš na samém seriálovém vrcholu, v Los Angeles se ale i přesto začínají dít věci, které berou dech. Lehké počáteční rozpaky ohledně finanční situace vezmou za své ve chvíli, kdy scénáře skočí do přátelsko-romantických vod doslova šipku a nenápadné románky z první série nechávají v přímém srovnání lehce blednout. Brilantní pointou všeho je pak samotný finálový díl, jehož závěrečných dvacet minut je jednou velkou dech beroucí gradací a otevřená vrátka slibují věci téměř neuvěřitelné. Naplno rozjasněná stálice je definitivně tady. 3. série - 100% - Vrchol, který ani nebylo možné překonat. Vztahy mi trhaly nervy od první do poslední chvíle, za hlavní hrdiny a dost často i za pacienty jsem trpěl a nakonec pochopil, že Private Practice se odhodlala žít svým vlastním životem. Crossovery s Grey's Anatomy sice nechybí, ale jsou už jen menším příjemným dějovým upgradem, malou vsuvkou místo vrcholu série. Hlavním důvodem je ale to, že postavy přerostly veškeré škatulky, do kterých se snad dříve daly zasadit a třeba takoví Pete se Samem se i přes krásu a snahu Kate Walsh stali s přehledem jasnými tahouny seriálu. Na druhou stranu Violet jenom potvrdila, že mi k srdci nepřiroste asi nikdy. Otázkou zůstává, jak dlouho se vztahy dají udržet v dosavadní uvěřitelnosti bez toho, abychom se dočkali přívalu nových postav. Ale po takhle dokonalé sezóně by nějaké připouštění obav bylo téměř menším rouháním. 4. série - 80% - Váhavé období. Všichni víme, kdo už je nějakou dobu navíc, všichni víme, co bude ve vztazích kámen úrazu a přesto nám jsou neustávající scenáristické finty po chuti? Tentokrát určitě ne všechny. Hlavně v úvodu totiž autorský tým očividně neví kudy kam a vše funguje hlavně na lásce k postavám. Trn z paty tak vytrhává Lee McHenry a jeho dramatická linka, která nemá daleko k pořádným diváckým depresím. Kamenem úrazu může být pro mnohé fanoušky fakt, že závěr třetí série urovnal vztahové linky k příznivému obrazu a partnerských zvratů je proto méně. Jakkoli je tak příběh díky tomu dospělejší, ne vždy je to k dobrému (a Violet mě i v pevném svazku ničí přímo nesnesitelně). Po uzavření několika dlouhodobých linek (Betsy, Peteova rodina) se nutně dostavil i pocit, jestli by se nevyplatilo skončit při dosud rozumném počtu sérií. Shondu Rhimes jsem ale tehdy podcenil, protože poslední triumfy na sebe dosud nechávaly čekat. 5. série - 80% - Jedno se tomuhle lékařskému komplexu upřít nedá - pořád si drží svůj standard. Ten se sice za poslední dvě série nenápadně sesunul o hvězdu níž, ale na přiměřenou diváckou spokojenost pořád bez problémů stačí. Scénář nahrává velkému hereckému megakoncertu (Caterinu Scorsone nelze než milovat) a běžné případy buď úspěšně citově vydírají nebo za každou cenu překvapují. Obojí mi ale vyhovuje, proto rád přimhouřím oči i nad tím, že kvůli vyššímu věkovému průměru hlavních postav ve srovnání s Chirurgy už je zkrátka o moc důkladněji zkoumat nejde. Navíc Benjamin Bratt je v pozici "kam jsem se to vůbec dostal" právě tím osvěžujícím elementem, který seriálu dovoluje objevovat stále nové vyprávěcí roviny. 6. série - 90% - Šest let uteklo rychleji, než by mi bylo milé a jedná soukromá klinika odchází z obrazovek. A překvapivě na jednom ze svých vrcholů. Navíc kdyby tenhle tým dorazil do cíle v trochu jiné sestavě, než jakou dovolily castingové čachry v ABC, byl by to snad i vrchol úplný. Přesto ale finální sezóna nabízí od první do poslední epizody smršť svěžích nápadů i osvědčených vztahů, ale v žádném případě nejede podle nějakých očekávaných not. Každou postavu čeká soukromé mikrodrama protkané trochu nečekanou, ale dokonale gradovanou linií zmizelé dívky, a když se rozvázal i ten poslední scenáristický uzlík, nemohl jsem se ubránit lehce posmutnělému úsměvu. Možná druhá polovina seriálu hrála na jistotu až moc a občas usínala na vavřínech, vědoma si toho, jak moc máme hlavní partu rádi. Ale ten pocit, že si i ve stínu nezničitelného Grey's Anatomy dokázali najít svou tvář a cestu, mi nikdo nevezme. () (méně) (více)