Režie:
Michael MannKamera:
Dante SpinottiHudba:
Elliot GoldenthalHrají:
Johnny Depp, Christian Bale, Marion Cotillard, Billy Crudup, Jason Clarke, Rory Cochrane, David Wenham, Giovanni Ribisi, Stephen Lang, Leelee Sobieski (více)Obsahy(2)
Film začíná v roce 1933, kdy se po odpykání 9letého trestu dostává John Dillinger na svobodu. Má obrovské sympatie veřejnosti, navzdory tomu, že páchá ty největší zločiny. Podle státních institucí vykrádal banky. Podle lidí trestal ty, kteří zavinili hospodářskou krizi. Dillinger spolu s Johnem "Zrzkem" Hamiltonem a dalšími kumpány přepadával banky za denního světla. Během loupeží zásadně nebral peníze chudým občanům, dokonce i k rukojmím, které využíval k bezpečnému útěku z místa činu, se choval vždy zdvořile. Mezitím se Dillinger vrací do Chicaga, kde potkává napůl Francouzku, napůl Indiánku Billie, do které se zamiluje. Elegantní gangster je mistrem úniků před spravedlností, a proto se policejní prezident J. Edgar Hoover rozhodne založit úřad zaměřený na potírání nebezpečných zločinců (pozdější FBI). Na tento případ nasazuje jednoho ze svých nejlepších mužů, agenta Melvina Purvise, který se po Dillingerových stopách vydává se zuřivou zarputilostí a jejich stále napínavější hra kočky s myší vyvrcholí v legendárním strhujícím zúčtování. (TV Nova)
(více)Videa (6)
Recenze (1 261)
Johnny Depp, Christian Bale a tento příběh, byla jasná volba na ukašlaný podvečer mého nudného života. Plná očekávání jsem se na to vrhla a předpokládala jsem jasný konec s 5hvězdičkami. A co se dostavilo? šok :-( Nejvíce jsem se bála té neustále zmiňované kamery, ta mi ale nedělala nějak větší problém.. Johhny Depp nezklamal, jako vždycky :-) Christian Bale mě poprvé v životě přišel odporný. Takže zahrál přesně, co měl.. Klaďase alias Záporáka.. Ale příběh mi nějak unikal mezi prsty. Rozhodně má film natočený spoustu povedených scén (můj tip je scéna na letišti a samozřejmě závěrečná), ale něco tomu chybí... Druhá projekce mi to určitě prozradí ;-) ()
„Nič si z toho nerob. Sú to ľudia a odniekiaľ pochádzajú. To je normálne. Všetci odniekiaľ pochádzame. To nie je dôležité. Dôležité je, kam ideme.“ – „A ty ideš kam?“ – „Tam, kam chcem.“ V podstate ROAD TO PERDITION – po technickej stránke špičkovo suchopárne spracovaná nuda s nesympatickým Baleom a matným Deppom. Akčné scény sú nakrútené dobre, ale je ich minimum. Dialógy sú fajn, ale málokedy strhnú. I jednotlivé scény (a že ich v zbytočne dvojhodinovom filme je!) sú fajn, ale v 120-minútovej dĺžke ma dostalo snáď len dojemné odnášanie na WC a Dillingerova návšteva policajnej stanice. Dve výborné scény, to je na dvojhodinový film za desiatky miliónov dolárov vskutku alarmujúci výsledok. Zdĺhavé, patetické, zjednodušujúce a pritom miestami zbytočne komplikované (množstvo postáv). ()
Proč bych to schovával za horu textu, když existuje jedno slůvko, které dokáže Public Enemies popsat nejpřesněji - nuda. Možná ještě rozšířená o přívlastek digitální. Těžko říct, čím si tahle plochá gangsteka, v níž se ani jeden z hlavních protagonistů nikam znatelně neposune (Purvis má jeden cíl celou dobu, Dillinger se od setkání s Billie také nijak nevyvíjí), vysloužila tak dlouhou stopáž. Nezajímavost obou hlavních postav je naprosto zásadním problémem - co má jako divák dělat, když ani jedné postavě nemůže fandit (protože oba lze vnímat spíše negativně) a jejich osud je mu ukradený? Slabších 6/10. ()
K Veřejným nepřátelům jsem navzdory spojení jmen Michaela Manna a Johnyho Deppa přistupoval s nedůvěrou, protože jsem měl možnost před zhlédnutím snímku číst poměrně výrazně negativní kritiku od Mirky Spáčilové. Naštěstí šlo o pouhou předpojatost, protože jsem měl tu čest s jedním nejzajímavějších kousků z žánru gangsterky za posledních 10 let. Pokud nedávám pět hvězdiček, pak jen proto, že konkurence je v této oblasti hodně vysoká, jen málokteré období a žánr je zmapované tak dobře, jako právě svět amerických gangsterů 30. let. Johny Depp hraje svého narcistního slávychtivého Dillingera s přehledem a chutí a jeho okolí představuje rovněž kolekci zajímavých figur s dobrým obsazením. Trochu pokulhává zobrazení milostného vztahu, umím si představit i charismatičtější a půvabnější herečku v hlavní roli. Svoji roli hraje i to, že Dilligerova partnerka byla jen pasivním prvkem jeho života, takové ty desperátky z filmů Bony a Clyde nebo Veřejný nepřítel č. 1, které se přímo zúčastňovaly přepadení, jsou holt pro diváka vděčnější. Kladem filmu je hudba i profesionální režie. Celkový dojem: 85 %. Nemůžu si odpustit dodatek, že vedle nedávno zhlédnutého snímku Zjizvená tvář, který má mnohem vyšší hodnocení, představují Veřejní nepřátelé z hlediska filmového řemesla o dvě třídy vyšší podívanou. Je to jako srovnávat tank vedle trabantu... ()
Galerie (46)
Zajímavosti (41)
- Pouze díky stávce scénáristů mohl režisér Michael Mann obsadit do hlavních rolí Johnnyho Deppa (John Dillinger) a Marion Cotillard (Billie Frechette), jelikož musely být odloženy jejich projekty "Shantaram" (ten nakonec vznikl o mnoho let později pro televizi - bez Deppa) a Nine (2009). (3DD!3)
- Scéna v ktorej Dillinger (Johnny Depp) opisuje jedného muža slovami "vyzerá ako holič..." je odkazom na film Sweeney Todd: Diabolský holič z Fleet Street (2007). (slavo_held)
- Johnny Depp (John Dillinger) daroval svůj klobouk dvanáctiletému chlapci, který si o něj při natáčení řekl. (Maulincio)
Existují dva druhy režisérů: Ti horší pracují s herci. Ti lepší pracují s filmem. ____ Pár (-spoilerovských-) poznámek: 1, Co odlišuje postavu Deppa od postavy Balea? Bale má jasně daný cíl (deadline) – chytit Deppa, než skončí film. Kdežto Depp žádný cíl nemá, je to rozeklaná figura - spíše máchovský romantik než mrštíkovský idealista -, která k ničemu konkrétnímu nesměřuje. To ale přestává platit v momentě, kdy se Depp zamiluje. Právě Marion Cotillard znamená konec Deppovu volnomyšlenkářství. Tím ale Depp ruší sama sebe, svou podstatu, a musí za to zaplatit. Protože jak tvrdí De Niro v Heatu, chceš-li se živit zločinem, nedovol, aby ve tvém životě bylo něco, co bys nemohl opustit během 30 vteřin. I nekonvenční zločinci mají své konvence. 2, Mann pracuje ve svých filmech s dvěmi typy figur, buď s impotentními (konformními), anebo s romantickými (tragickými). Například v Heat prochází „impotentní“ Al Pacino manželskou krizí, kdežto „tragický“ (míněno zemřelý) De Niro prožívá románek. V Miami Vice platí totéž – dlouhodobý vztah černé přítelkyně a Jamieho Foxxe moc smyslnosti nepobral, což se rozhodně nedá říct o vzplanutí mezi Farrellem a Li Gong (v jedné ze scén sleduje černoška toto vzplanutí ve formě tance smutně a trochu závistivě). Ale co je podstatné, Li Gong zastupuje zápornou, tudíž romantickou stranu. Jinak se to v Miami Vice řešit nemohlo, protože Colin Farrell i Jamie Foxx nejsou na opačné straně zákona. A rovněž v Public Enemies prochází Depp vztahem, kdežto Bale se o dívky zjevně nezajímá – veškerou energii spotřebovává na zachování řádu. 3, John Dillinger je nepochybně hlavní postavou filmu. Public Enemies už tedy nejsou buddy jízdou z Miami Vice, ani two-face syndromem z Heatu (já dělám svou práci, ty děláš svou práci – potřebujeme se navzájem), ale završením Mannovy snahy a touhy po jednom čirém padouchovi. Až tak, že i parta kolem Deppa zůstává v obrysech, na rozdíl od nezastřených parťáků kolem De Nira v Heatu. Mann je intelektuál, gentleman, a protože si scénáře k filmům píše sám, navléká do smokingu a odívá etikou i záporné postavy, či spíše šviháky příjemného zevnějšku oblíbené u veřejnosti (veřejností se míní jak fikční veřejnost ve filmu, tak reálný divák filmu). A jelikož padouchům Mann ve svých filmech trochu nadržuje, je přirozené, že musí končit tragicky – není možné nadržovat takové postavě až do konce. Samozřejmě se nabízí dočista obrácený způsob, kdy by nelibě líčený padouch přežil, ale to by scenáristicky nefungovalo. Vzatu do extrému, i Mann je takový Dillinger – veřejný nepřítel, kterému musí producenti „orámovávat“ filmy jako kriminální žánrovky s hereckými hvězdami, aby se neprovalilo, že to jsou problematické kousky z dílny prozíravého tvůrce. 4, Zajímavá je úloha Balea, který není ani deppovsky-dillingerovsky zjemnělý, ale stejně tak odmítá tvrdé vyslýchací metody (první se účastní otočený, druhé s dívkou už ne). Bale představuje rovnovážný stav; úběžník. Ale musí za to, jak řečeno, zaplatit impotencí. 5, Mann se zásadně vyhýbá flashbackům, flashforwardům ap., a to ve všech svých filmech, nejen v tomhle, protože jemu jde vždy a pouze o kvalitu záběru / scény a o specifickou, magickou atmosféru v duchu Pressburgerova kréda: „I think that a film should have if possible something which is probably the most difficult thing - it should have a little bit of magic." Mannovi nejde o komplikovaně strukturované příběhy. 6, Ohledně digitálu: Hollywoodská produkce tak dlouho opakovala stejné postupy, až je divák přestal vnímat, a vyvářela tak ze sebe ekvivalent skutečnosti. To ale nemění nic na tom, že tyto postupy patří do stejné říše „nepravděpodobnosti“ jako digitál. 7, Marion Cotillard nemá ve filmu sebemenší roli, je pouhým katalyzátorem děje. V první třetině představuje Deppův objekt lásky (tedy pro postavu filmu), v druhé třetině misogynský objekt utrpení a mučení (pro postavy filmu i pro diváky) a ve třetí třetině v úplném závěru objekt katarze (již jen pro diváky). 8, Zbožňuji Mannovy teleobjektivy při rozhovorech tváří v tvář. Kupodivu tohle je jedna z mála fines, kterou od něj nepřevzal Nolan v TDK. Zjevná trasa Heat -->> TDK -->> Public Enemies tak došla několika trhlin. 9, Skutečný Dillinger zemřel v roce 1934 - v roce, kdy byl utužen proslulý Hayesův kodex určující pravidla cenzury ve filmech. Tato shoda nás učí následujícímu: buďto se odbývá násilí v umění a v reálu je klid (tj. před rokem 1934, ostatně i Dillinger je ikona spadající více do fikce než do reálu), nebo se to vybíjí v reálu a umění je pod dozorem - díky mnohým pedagogům a některým publicistům, kteří upozorňovali na to, že sledování filmů orientuje lidi špatným směrem, k povrchnosti, sentimentalitě, identifikaci se zápornými jevy; také se spekulovalo o zdravotních důsledcích častých návštěv filmových představení (zhoršení zraku, negativní účinek nehybné pozice těla, poškození nervové stability silnými emocemi apod.). () (méně) (více)