Režie:
Jaco Van DormaelScénář:
Jaco Van DormaelKamera:
Christophe BeaucarneHudba:
Pierre van DormaelHrají:
Jared Leto, Diane Kruger, Sarah Polley, Rhys Ifans, Juno Temple, Natasha Little, Toby Regbo, Laurent Capelluto, Ben Mansfield, Thomas Byrne, Linh Dan Pham (více)Obsahy(3)
V roce 2092 je Mars prázdninovým rezortem a Nemo Nobody 117letý muž, který je posledním smrtelníkem v době, kdy díky vědeckým poznatkům už nikdo neumírá. Na smrtelné posteli Nemo vzpomíná na své tři životy, které možná prožil se třemi různými ženami. (oficiální text distributora)
Recenze (1 294)
Emo Nemo a jeho verze co by, kdyby, podaná celkem zábavným způsobem. Rozhodně to dám brzy znovu ()
Kdyby nebylo kdyby... Film hojně využívá a propojuje myšlenky z již viděného,příkladem poslouží filmy jako Osudový dotek,Fontána,Donnie Darko či Věčný svit neposkvrněné mysli... z tohoto důvodu nemůžu udělit plný počet.Styl vyprávění mi z počátku nesedl ale postupem času jsem si zvykla,herci ujdou, vizuální stránka filmu a soundtrack jsou bez chyby. ()
Film se od samého začátku tváří tak umělecky a superchytře, že si v průběhu sám podráží nohy a ve snaze uchvátit diváka na několika frontách najednou sám sobě prostě nestačí. Nemohu samozřejmě popřít, že je to krásně a originálně natočeno, že Jared Leto je jednoduše fenomenální herec a že všechny ty úžasné záběry mají v celkovém kontextu něco do sebe, ale kromě toho, že mi film svou složitou kompozicí a neustálým prolínáním několika příběhových linií dokonale zamotal hlavu a chrlil jeden otazník za druhým, nedokázal ve mně probudit už žádné jiné pocity a svou precizní vykalkulovaností mi nedovolil prožít příběh hlavních postav nějak hlouběji, což bylo v tomto případě asi nutností. Možná že síla snímku by na mě více dolehla až s druhým shlédnutím, k tomu ale popravdě asi jen těžko seberu odvahu. ()
Atmosféra vo filme Mr. Nobody je prazvláštna. Príbeh Nema Nobodyho sa premieta v rôznych a pritom súbežných časových pásmach v duchu myšlienky „máš právo voľby, pokiaľ sa nerozhodneš, všetko je možné“. Myšlienkové gro sa deje roku 2092, keď je Nemovi 118 a žije na Marse ako posledný človek, ktorý umrie prirodzenou smrťou, zvyšok populácie má zabezpečenú nesmrteľnosť. To znie v celku dobre, ale inak je to strašná somarina. Celý film sa pomaly vlečie, človek len čaká na veľké finále kedy posledný človek konečne umrie a aj to ho sklame. Ak má mat divák pocit, že si pozrie nejaký ten artový film a bude mat radosť, že mu porozumel a naplnil ho, tak smelo do toho. žiaľ bude oklamaný aj keď o tom nebude vedieť. ()
Ach jaj, ďalšie audiovizuálne krásne NIČ. A toľko slomotions nenájdete ani u Garth Marenghiho. Čo ma ale zaujalo bol soundtrack a Rhys Ifans vo veľmi netradičnej vážnej roli. ()
Ne, nemám co vytknout. Už od první scény jsem byla v Dormaelově světě a všechno tam bylo perfektní: hudba, kamera, obsazení... A některé scény ve mě nechaly i něco víc (teď jsem je chtěla vyjmenovat, ale bylo by to nespravidelivé, protože ten film je geniální jako celek, i když některé scény by přesto mohly fungovat samy o sobě-nenarozené děti a andělé...). Skoro mě až děsí ta pointa a síla, jakou to na mě zapůsobilo. Nothing is real, everything is possible. ()
Slepenec podobný Donnie Darkovi, Butterfly Effectu, Věčnému svitu apod., aneb téma alternativní časové linie, posunu v čase a lásky, která to vše překlenuje. Natočené to je pěkně, (na evropské poměry) velký rozpočet je znát. Ale ve své délce (festivalová verze - přes 150 min) je až zbytečně složitý a překombinovaný a emocionální dopad se tím snižuje. ()
Pomatený stařec vypráví na stará kolena příběh svého života, protkaný zážitky, o kterých jen snil, až ho to dovede do fáze, kdy sám nerozezná rozdíl mezi snem a skutečností. Věčný svit neposkvrněné mysli s malou porcí Velké ryby. Stařec, jsoucí zcela při smyslech, vypráví příběhy svého života, které se skutečně staly. Jen je mimoděk stačil prožít v alternativních vesmírech. Osudový dotek. Malý chlapec má před sebou těžké rozhodnutí a snaží se vypomoci si představou událostí budoucích, díky čemuž tvoří svá alter-ega, která už se samostaně rozhodovat nemohou. Jsou přeci jen neexistující představou. Horší to už nebude. Ať už uchopíte film za jakoukoli z těchto možných point, které jsem si při sledování vytvořila, nebo si vytvoříte verzi svou, vlastní, nedá se pochybovat o tom, že je Pan Nikdo převelice hravý film, ani ne tak nutící, jako spíše vyzývající k přemýšlení, který mě mimořádně bavil v detailech, ale už mě bohužel stejnou měrou nebavil v podobě celku. Mr. Nobody u mě nedosahuje takové síly, jako ostatní v komentu zmíněné snímky, k tomu, aby bavil i v případech nastálé nudy, však dopomáhá skvěle zvolené obsazení (extra body za Sarah Polley, Juno Temple, a Diane Kruger, všechny navýsost okouzlující) a perfektní skoro neustále znějící soundtrack, který si hned musím opatřit, jelikož obsahuje všechny ty skvělé písničky, které mi při každém zaslechnutí už celé roky zvedají náladu, ačkoli dodnes nevím ani to, jak se jmenují. Tak co, už jste viděli Mistra Nobodyho? Že neviděli? A chystáte se? Nebo ho chcete vidět znovu?... Promyslete si to, ještě to zvažte a rozhodněte se. Protože je to váš život. A jediné, do čeho vaše rozhodnutí nemohou nikterak zasáhnout, je přirozená smrt stářím. Ikdyž... ()
Mr. Nobody při srovnání s podobným druhem filmu à la Donnie Darko či Butterfly Effect sice značně zaostává, ale i tak jde o dílo, za které se není rozhodně třeba stydět a jeho sledování se dá i vychutnat. ()
Huh. To byla originální scifirána. Úplně mě to nedostalo, každopádně to mělo něco do sebe. Chvilkama jsem lapal po dechu. ()
"We cannot go back, that´s why it´s hard to choose. You have to make the right choice. As long as you don´t choose, everything remains possible." ()
Dormael je neupřímný režisér. V Toto hrdina už ukázal, že rád manipuluje s diváky a nespolehlivý vypravěč je jeho hlavní pomůckou. Zde ve více než dvou hodinách "objevuje" teorie a zákonitosti, které vzdělanější člověk zná, přesto je jeho film pouze povrchní, mnohdy hloupý, prázdný a při zúčtování o ničem nevypovídající. Obavy se naplnily, Dormaela řadím k Aronofskému, který si svou Fontánou, ač také s navýsost zajímavým tématem, vykopal hrob. Komplexní filmy točí jen Richard Kelly. ()
Kdo jinému jámu kopá, po mnoha dnech se s ním shledáš, byť bohatý lepší je blízký soused než vzdálený bratr.... Takhle nějak to asi tak bylo. ()
Někdo si ze mě udělal dobrý den. Tohle že má být ten originální Mr. Nobody? Vždyť většinu jsem viděl už předtím. Od Forresta Gumpa přes Šestý smysl, Osudový dotek, Fontánu po Benjamina Buttona. A navíc to vůbec nedávalo smysl. Jen hudba a soundtrack je výborný. Zklamání na celé čáře. ()
Pan Nikdo mě vlastně už od začátku strašně sral. Kdyby byl Dormael debutant, asi bych se snažil přehlížet to, jak je film strašně neoriginální a nepůvodní - vlastně jen neustále asociuje kupu jiných filmů, jejichž kvalit však povrchním převzetím jejich postupů nedosahuje... ()
Len výnimočne narazím na ten môj pravý, krásne chutný šálok kávy. Mr. Nobody sa do tejto osobitej kategórie ako jeden z mála zaradil. Máte radi ťažko pochopiteľné filmy, ktoré sa vám vryjú do srdca a vyjdu z neho až po dlhom, veľmi dlhom čase (ak vôbec vyjdu)? Dámy a páni, ste na správnom mieste! Na rovinu, dalo by sa Dormaelovi vôbec niečo vyčítať? Možno malé drobnosti, ale práve ony na celkový zážitok nemajú absolútne žiadny vplyv a tým pádom by bola strata času akúkoľvek z nich čo len náznakom rozoberať. Zas a znova exceloval vždy pohotový Jared Leto a jeho filmový otec Rhys Ifans (nezamenitelný, feťácky "look"). Herecky prekvapila pre mňa dodnes neznáma, Juno Temple, ktorej čaro ani spomínať nemusím, však? Výborne zvolené skladby, hodiace sa do väčšiny situácií, dodávajú emóciám nový rozmer. Pri vlakovej scéne ma dokonca dohnali až k slzám. V neposlednom rade treba pochváliť kameru a strih, dve záverečné čerešničky na torte. Čas je na ľudské chápanie príliš zložitý. Nesnažte sa ho pochopiť, jednoducho je aký je (relatívny bude to správne slovo). Pretože cestu, ktorú si každý z nás zvolí, môže ovplyvniť navonok nepodstatne vyzerajúca drobnosť a paleta možností býva v konečnom dôsledku bezhraničná."If you don't choose, everything remains possible.". Umelecko-filozofický zážitok. 10.06.2010 - Mr. Nobody sa zaradil do CSFD top 200 (Odmyslite si prehnanú snahu o navodenie intelektuálneho zážitku a zbytočne komplikovaného deja, ktorý sa na komplikovaný len hrá. Odmyslite si, že mladé dievčatá majú Leta vo veľkej obľube. Nekritizujte toľko a jednoducho sa pozerajte - a bavte.) __ Po druhom zhliadnutí sa počiatočné opojenie akosi vytratilo. Nižšie ako o jednu hviezdičku už však nejdem! ()
Jako celek to zase tak moc dobře nedrží, detailnější analýzou by se zřejmě jen odhalilo, jak nesmyslně jsou jednotlivé kousky poslepované. Navíc - závěrečné rozuzlení je skutečně chabé. Na druhou stranu má Pan Nikdo spoustu nápadů (některé jako z naprosto jiného světa - a filmu), je plný optimismu a bez přehnané nostalgie či patosu. Trochu prostříhat a dát tomu trochu soudržnější rámec a neměla bych námitky. Takhle je to "jen" fajn. A taky je otázka, zda to opravdu soudržné a logické být mělo. ()
Vyvoněná, banální slátanina. Takhle tedy opravdu NE. Při přeskoku z druhé reality do třetí se mi vybavilo cimrmanovské: "Tak takové to tedy BYLO..." Tady vlastně BUDE a někdy i JE. Járád Léto je sice mazlík, ale otřískaného cestovatele po alternativních vesmírech mu uvěří asi jen fanynky jeho emobandy 30 Seconds to Mars. To, že film začíná na Marsu, je doufám jenom shoda náhod. ()
Silný vývar zaujímavých myšlienok a veľa podnetov na premýšľanie. Takéto filmy mám veľmi rád. Páčil sa mi aj rozprávačský štýl, ktorým bol príbeh predostretý divákovi ako i herecké výkony spolu s muzikou. Vďaka tomu získal snímok akúsi zvláštnu, osobitú atmosféru, ktorá ešte viac podnecovala moju fantáziu. Čo sa týka nosnej kostry príbehu, je pravda, že som tu niečo nepobral, prípadne mi tu pár vecí nezapadlo do mojej predstavy, ale celkovo som spokojný, až nadmieru povedal by som. Silný nadpriemer. 85/100 ()
Hmm, hmm... to měla být óda na dějiny kinematografie nebo? Jak minuty filmu přibývaly, tak už mě věru bavilo jen nacházení dalších citovaných filmů (Harold a Maude, Sunset Blvd..,True, Requiem za sen, krátké filmy Sam Taylor-Wood, Benjamin Button, Otevři oči). Jinak přebarevný to mišmaš o všem a zároveň o ničem. Přišlo mi to tak, že vize byla veliká, režiséra pohltila a přerostla a když už tomu dál tolik úsilí a času ze života, tak už je to třeba nějak doplácat dohromady. Ve velkém stylu, aby to zakrylo trhliny, plus pár výpůjček z jiných filmů. (Mirka Spáčilová to nazývá artovým filmem, u kterého diváku nemá vadit, že se ztrácí v ději). Dodatek: A možná to byl od Dormaela velmi chytrý tah, recyklovat nápad ze svého vlastního filmu a tím ho postavit na stejnou úroveň použitým citacím z filmů dějin kinematografie nebo jen oblíbeným filmů režisérovým. Sám se tak nenápadně ocitnout na vyšší příčce. ()
Reklama