Režie:
Richard LinklaterKamera:
Dick PopeHudba:
Michael J. McEvoyHrají:
Zac Efron, Claire Danes, Christian McKay, Ben Chaplin, Zoe Kazan, Patrick Kennedy, Megan Maczko, Eddie Marsan, Imogen Poots, James Tupper, Michael Brandon (více)Obsahy(2)
Komediální drama Já a Orson Welles se odehrává ve vzrušujícím světě newyorského divadla. Píše se rok 1937 a na středoškolského studenta, divadelního nadšence Richarda Samuelse (Zac Efron) se usmálo štěstí, tedy spíše majitel divadla Mercury Orson Welles (Christian McKay), který mu nabídl vedlejší roli v legendárním nastudování hry Julius Caesar. V průběhu jednoho magického týdne tak Richard debutuje na Broadwayi, prožije románek s ambiciózní starší ženou a pozná i temné stránky génia poté, co se dostane do křížku s panovačností úžasného Wellese. Richard musí dospět rychle. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (28)
Ano, Efron hraje v rámci svojí kariéry zdaleka nejlepší roli, jenže jeho pubertální ksichtík a nedomrlé herectví zabíjí pokusy o vytvoření uvěřitelné role se stejnou vervou, s jakou se Linklater snaží spasit nesmyslně prázdný scénář o pokrytectví, srabáctví a loajalitě v rámci umělecké branže. Nudil jsem se strašně. Ne však proto, že by film neměl tempo, ale proto, že se dají veškeré záchytné body odtušit dopředu a žádný z charakterů (ne, ani McKayův Welles) není natolik působivý a zajímavý, aby utáhl jednotlivé vztahové epizody směřující k finálnímu potlesku. P.S.: Claire Danes je tu nebývale otravná. ()
Myslím si, že obsadit do role čtyřiadvacetiletého Wellese šestatřicetiletého herce vzalo filmu jednu z jeho možných nejsilnějších zbraní, ale dobře... holt chybička. Jinak to ujde a ani ten Efron to nekazí tak, jak by se dalo čekat. Není to moc výrazné a nemá to ani náznak "umělecké hodnoty", přestože se to snaží těžit z Wellese coby veliké osobnosti, okolo které se neděly nezajímavé věci. Na dlouhou chvíli asi dostatečné. ()
Kdyby tento film viděl Orson Welles, jsem si téměř jistý, že by ho nenáviděl. Ani ne snad proto, že ho vykresluje jako arogantního chlápka, co je ochotný pro svoji uměleckou vizi udělat cokoli, včetně zrady přítele. Ale proto, že je to milý film, obyčejně vyprávěný, bez experimentů, zkrátka tak jak se tak podobné filmy dělávají. Jazz, Amerika, 30. léta. Trochu jako by to točil Woody Allen. Zkrátka film, co vám deštivé nedělní odpoledne nezkazí. (Jo a Zaca se nebojte, hraje tu velmi slušně.) ()
Tak jako jo, Zac nezklamal a přece jenom na sobě zapracoval, po tom bláznivým středoškolským muzikálu už naštěstí vypadá trochu jako herec namísto buzíka. I jeho projev postupuje, troufám si říct, k lepším zítřkům (Šťastný nový rok, Talisman), a tohle drámo bylo pro tuhle změnu zřejmě odrazovým můstkem. Neznám moc skutečného Orsona Wellese a jeho tvorbu, ale myslím, že by mě tenhle film neuchvátil ani kdybych byla jeho fanynka. Je to lehce nadprůměrné zpracování čehosi, o čem ani nevím, co tím chtěl básník říct. 55% ()
Příběh odehrávající se na divadelních prknech se točí, jak název napovídá, kolem slavného Orsona Wellse a mladíka, který dostane štěk v jeho nové hře. To celé je krásně zabaleno do atmosféry 30. let. Nepohrdla bych větší dynamikou v první polovině, která se jen dost líně sune vpřed. Ačkoli se tu za hlavní postavu bere Efronův Richard, všechnu pozornost na sebe strhává Christian Mckay jako sebestředný Orson Welles. Efron se ale snaží a Claire Danes je okouzlující jako vlastně celý film. 3,5* ()
Reklama