Režie:
Martin Hollý ml.Kamera:
Stanislav SzomolányiHudba:
Svetozár ŠtúrHrají:
Vladimír Kratina, Michal Dočolomanský, Darina Šimanská, Ctibor Filčík, Štefan Kvietik, Vlado Müller, Jana Krausová, Tatiana Kulíšková, Teodor Piovarči (více)Obsahy(1)
Inženýr Emil Oršula (Michal Dočolomanský) je schopným vedoucím, který moc dobře ví, jaké kroky učinit, aby vytvořil efektivní podnik. Již zvelebil několik autoservisů a dostává se do čela dalšího. Nade vše si pak cení poctivé práce. Podle něj ji ale člověk skutečně vykoná jen tehdy, pokud za ni dostane zaplaceno víc, než je běžné. On sám pak uznává úplatky jako něco zcela přirozeného. Vedle toho se do svého nového působiště dostává nový a nadějný chirurg Daniel Turčan (Vladimír Kratina), který na druhou stranu zcela odmítá brát od svých pacientů peníze. Náhoda svede oba muže dohromady a doktor se stane zákazníkem v Oršulově autoservisu a ten zase pacientem doktora Turčana. Nastává mezi nimi vyhrocený názorový střet, kdy jeden bere svůj nejlepší výkon jako samozřejmost, druhý je však přesvědčen, že se za „příplatek“ dá vždy udělat víc… Film režiséra Martina Hollého natočený podle rozhlasové hry Štefana Šmihla se vyjadřuje k nadčasovému problému úplatkářství ve spojitosti s falešnou lidskou morálkou. Název pak vychází z latinského citátu mortui vivos docent, tedy „mrtví živé učí“, který se používá v patologické praxi. Zde je ale použit v širším smyslu, a to že nás smrt může poučit nejenom v oblasti medicíny, ale mimo jiné i v morálních otázkách. (Česká televize)
(více)Recenze (40)
Martin Hollý je zárukou kvality, daleko hodnověrnější než ISO 9001 - EURO CERT a další deklarované značky. Drobný příběh o mystickém vlivu peněz propojujících materiální a mentální svět, jeho filigránová stavba, přesně odměřené dávkování děje, jehož důsledkem je napětí, povolně se stupňují od začátku do konce, včetně nevtíravé kamery, scénáře, na který se dá spolehnout, čistého střihu, jednoduchě (a s dějem svázané) vybrnkávačky na kytaru; to jsou znaky (značek není třeba) světového režiséra. ()
Papierové predpoklady (Martin Hollý, herci, atraktívna tematika i prostredie) naznačovali, že by sa moje hodnotenie mohlo vyšplhať až na štyri hviezdičky. Ale nevyšplhalo. Hlavne preto, že pred štyridsiatimi rokmi boli dôležité iné papierové predpoklady. Tie, na ktorých boli schvaľovacie a podmieňujúce posudky. A najdôležitejšie boli ústne pokyny, lebo tie sa nikde nezaznamenávali a boli vyjadrované najpregnantnejšie. Preto aj úplatky boli tematikou iba jemne hryzkajúcou a stret dvoch morálnych svetov dostal svoje vyjadrenie iba v málo pravdepodobnom závere. Takže na prekvapenia z dôb minulých si ešte počkám. ()
(2y),,Pred nedávnom som mal myokardy dvoch ľudí - srdce prvotriedneho gaunera, ktorý veľkú časť svojho života presedel v base, a to druhé patrilo naozaj vynikajúcemu človeku. Keby som o tom nevedel, ani ten najlepší mikroskop by nerozlíšil, komu ktoré patrí. Rozlíšujú nás len gény." ... Nenápadný, nie príliš dlhý film, ktorý Martin Hollý poňal ako komornú psychologickú drámu, o každodenných pracovných starostiach doktora a inžiniera. Konfrontácia svetov týchto dvoch ľudí úspešne si budujúcich kariéru začína byť zaujímavá vo chvíľach pribúdajúcich stresujúcich udalostí doktora (drobná havária, smrť beznádejného pacienta) a vyhrocuje sa od ich prvého spoločného stretnutia. Medzi nimi figurujú nielen povinnosti, starosti, ženy, ale predovšetkým peniaze. Každý ďalší vztyk pragmaticky poctivého človeka s večným úplatkárom stupňuje na vývoji konfliktu, ktorý síce nenarúša kvalitu odvedenej práce, ale v psychologickej hĺbke nadobúda tragických rozmerov. Film nemoralizuje, ale naopak sa snaží o zachytenie psychologickej stránky postáv. Vedľa Vladimíra Kratinu v hlavnej úlohe ma zaujal najmä Štefan Kvietik v postave patológa. Jeden z najlepších slovenských filmov, v pomerne netypickom žánri s výraznou kritikou spoločnosti. (85%) ()
Mortui Vivos Docent - citat, ktory znamena Mrtvi ucia zivych, a pouziva sa hlavne na psychopatologii. Nudna normalizacna agitka o uplatkoch. Pre divaka moze byt zaujimavejsia len vdaka ucasti hercov ako V. Muller /Kobaltova Veza, Majster Kat/, Stefan Kvietik /vzdy som ho neznasal, paradoxne nie pre narodnost, Boxer a Smrt, Medena Veza/. Docolomanskeho nemam rad, nie je my sympaticky. Za rok 1983 by som v ceskoslovenskej kynematografii dal urcite vyssie Smoljakov Jara Cimrman lezici Spici, Menzelove Slavnosti Snezenek, Zanik samoty Berhoff, popripade aj prvy diel Troskovej trilogie Slunce seno. 35 % ()
Martin Hollý málokedy sklame. Nemusí vždy ohúriť, ale zmysel jeho film mal vždy. Mŕtvi učia živých je o nedorozumení dvoch mužov, ktorý každý žije v takpovediac inom etickom svete. Ale keďže fyzicky žijú v tom istom a osud ich zviedol k sebe, dá sa o tom nakrútiť plnohodnotný psychologický film. Už len samotné pohľady na Dočolomanského nemú a premýšľajúcu tvár stačia k tomu, aby sme vedeli, čo sa mu odohráva v hlave a prečo. Škoda doslovného a režijne nie príliš šťastne uchopeného záveru, ja by som to nechal otvorené. Korením je prítomnosť Vlada Mullera, ktorý si každý moment kradne pre seba. Dabing Vladimíra Kratinu nepovažujem za najšťastnejší. ()
Galerie (3)
Zajímavosti (1)
- Film sa natáčal v Bratislave, Galante, Malackách, Modre a na bratislavských Kramároch. (dyfur)
Reklama