Režie:
Michael HanekeScénář:
Michael HanekeKamera:
Christian BergerHrají:
Ulrich Tukur, Susanne Lothar, Rainer Bock, Christian Friedel, Leonard Proxauf, Leonie Benesch, Burghart Klaußner, Steffi Kühnert, Michael Schenk (více)Obsahy(2)
Tajemná historie ožívá ve vyprávění bývalého venkovského učitele, který byl přímým svědkem podivných událostí, jež se odehrály několik měsíců před vypuknutím první světové války v jedné severoněmecké vesnici. Vše začalo jednoho letního dne. Jediný doktor v kraji byl zraněn při pádu z koně. Následoval baronův synek, kterého našli zbitého před dveřmi zámku. Podivné a zdánlivě neopodstatněné násilné činy narůstají a s nimi i napětí ve vesnici, kde si lidé pomalu přestávají věřit. Přísná výchova a pevná společenská hierarchie se začínají otřásat ve svých základech a na povrch vyplouvají tutlané konflikty mezi chudými a bohatými, zneužívanými posluhovačkami a jejich pány či dětmi a přísnými rodiči. Až pozdě začne být obyvatelům vesnice jasné, že násilí se rodí přímo v jejich středu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (412)
Posledni dobou vyhravaji Cannes zvlastni filmy, u kterych mi docela unika smysl jejich delky/tvorby/tematu - jako drama z nemecke vesnicky v predzvesti prvni svetove valky docela dobre, ale docela nezvladnute a slabe. ()
Čekala jsem větši psycho, ale byl to spíš takový melodram, kde se některé možná pro někoho nepodstatné věci řeší až moc a jiné důležité události vůbec, viz uvedeno na konci, co mi bude ležet dlouho v paměti . Je to sice poměrně silné téma, ale některé z těch všemožných cen mohl získat někdo jiný. Úspěch filmu zamozřejmě přeji, ale ještě uvidíme, s kým bude bojovat o Oscara a jestli vůbec...To kdyžtak doplním. Nad koncem ještě budu hodně přemýšlet, ale ten "křížový" pták bude ležet v mé paměti ještě dlouho. ()
Zajímavě natočené venkovské detektivní cvičení. Forma je úctyhodná ovšem obsah sporný. Nevadí mi že konec je otevřený, spíše se bojím toho co tím Haneke chtěl vším říct. To kdyby tam nebylo tak o hvězdu víc. Caché byl o dost lepší. ()
Velmi silné psychologické drama z prostředí víceméně uzavřené komunity. Dusná atmosféra, která během filmu neustále graduje je skvěle podpořena také strohou režií, černobílým obrazem a absencí hudby. Bílá stuha tady symbolizuje nejen vykoupení z hříchů, ale i všudypřítomnou přísnou výchovu, sexuální zneužívání a beznaděj. Konec snímku je velmi zajímavý. Ani v posledních minutách vypravěč nevystoupí ze své role, stále si zachovává od děje určitý odstup, nestává se z něj vševědoucí vypravěč, ale zůstává stále jednou z postav, čímž umožňuje divákovi domyslet si na základě předložených indicií konec příběhu po svém, což je velmi vítaný prvek. Zmínka o začátku světové války by tu snad ani být nemusela, protože s příběhem nijak nesouvisí, ale zážitek, který vám film poskytne, tím na síle rozhodně neztrácí. ()
Hodně těžké sousto. Většinou si nároční diváci vychutnávají "ty druhé", kteří slintají nad filmy typu Transformers (nic proti nim), nebo jim ke štěstí a radosti stačí filmy Zdenka Trošky či Marie Poledňákové. Sýčkujeme je a nadáváme jim. Oprávněně. Lidi filmům neznalí, nás zase označují řekněme za intelektuály a hnidopichy. Ať se jdou vysrat. Proč házet perly sviním, že ano? Nicméně v tomto případě, když mi někdo řekne, na co si hraju, že tento film hájím, co se mi na něm mohlo líbit, když jsem při prvním promítání málem usnul... Asi mu dám facku a řeknu prober se Ty ignorante. Vzápětí se ale omluvím. Protože si uvědomím, že na tom něco je. I když... Jak to vlastně s tímto filmem je? Je vynikající. Scénář je nehorázný, klobouk dolů. Forma je ovšem tak sterilní až si nejsem jist, jestli ke škodě. Ovšem, nejsem si jist. ()
Dusivé.... děsivé.... ()
Ačkoliv prezentováno jako studie zla, a jeho podstaty, u německého národu, ovlivňujícím následné historické dění, lze snadno nosnou myšlenku převést na jakékoliv období. Přes změnu jistých sociálních podmínek, zůstává podstata lidské povahy a chování nepoznamenaná - krásná a na oko zdravá slupka, obsahující shnilé a zkažené jádro. Posun je patrný snad jen ve snaze vypadat kultivovaněji. Stačí jen počkat na dosažení mezního stavu, kdy se všechen ten hnus vyplaví na povrch. /// Oproti zdejším častějším výtkám (a tím vytvořeným očekáváním), fungovalo to na mne po všech stránkách - jak myšlenkově, tak emočně. Mnohem více než např. Sedmý kontinent, či 71 fragmentů..., které jsem si, přes brilantní myšlenku a provedení, nedokázal vychutnat jako film. Jeden z nejsilnějších zážitků za poslední dobu. ()
Být to tak o půl hodiny kratší, tak za ****.. ()
Kristepane, prečo proste nezdochneš? Tak takto milo sa prihovára doktorko k svojej milenke. To by nebolo také strašné, ako rôzne nešťastia ktoré sa kopia jedno za druhým a my celý film túšíme kto to má na svedomí. Napínavé je to až do samého konca a je len dobré, že Haneke neukázal prstom - aha to sú oni. Takto pochybnosti zostávajú. ()
Doposud nejlepší Hanekeho film. Příjemný asi jako vrtání bolavého zubu a přesto neuvěřitelně krásný. Obdobné téma zpracoval v literatuře Thomas Bernhard, který i nám připomenul, že jsme především středoevropané, na což jsme díky "národnímu obrození" a falešnému vzývání slovanských kořenů pozapoměli. Situaci na rakouském venkově tak, jak ji vidíme v Bílé stuze si můžeme vztáhnout i na naše končiny. Pro mě zážitek, který mi do jisté míry osvětlil něco podstatného z naší vlastní historie. ()
Poslušní a zlí. Potlačená přirozenost. Možné podtituly filmu desetiletí. Tahle divácká zkušenost bolí každého citlivého člověka, a taky bolet má -- jako pravda sama. ()
Najnovší HANEKE je zaujímavý skôr pre akedemickú obec pražskej FAMU, spoločenské vedy a nemecký národ ako taký než širokú divácku verejnosť. Prináša totiž nový aspekt pošliapania všetkých princípov ľudskosti nacistický Nemeckom, keďže podľa neho je vina nemeckého národa, ako to neskôr nazval Karl JASPERS, dôsledkom represívnej protestantskej výchovy mládeže pred 1 SV. Tá si ju začína kompenzovať rituálnym terorom svojho okolia... Je tu ale istý "hanekeovský moment", samozrejme ide o odosobnenú sterilitu, ktorá bráni väčšej schopnosti vcítenia sa do jeho, inak dokonalého diela. ()
Velmi působivý film, přesto znepokojivě chladný a odtažitý. Vesnická společnost, kde vyjádření svých emocí je cosi nevhodného, téměř špatného. Což vyvolává různé tlaky, deprivace a psychické defekty... A tím pádem zlo, jenž se vznáší nad celým okolním krajem. Atmosféru chladu pak skvěle podtrhuje černobílé vizuální pojetí a pomalost záběrů a celkově všech událostí... Tohle měl být Oscar! Rakušané vědí, jak točit. Kéž bychom to věděli i my... ()
Film, který ve své době sbíral jedno ocenění za druhým, já se na něj ale odvážila podívat až o 2 roky později... a popravdě, nic extra jsem na něm neviděla. Vypraveč, učitel v malé vesničce, nám vypráví příběh, který otřásl onou vesničkou. Začnou se tam dít podivné nehody, někdo bije děti a viníka ne a ne odhalit. Vše se strašně vleče a jako divák jsem se dost nudila, zvlášť u dlouhých záběrů na nic a o ničem. Nakonec se ani nedozvíme, kdo tedy všechny ty lumpárny dělal a film nechává divákovi otevřená vrátka, aby se sám dopátral k tomu, kdo to tedy byl (a tím pádem se na film podíval ještě tak 3x, než by měl jasno). Už na první pohled je tento film typické umělecké dílo a režisér si hraje se všemi atributy kamery, ale já jako divák chtěla děj a ten byl dost vratký. Do toho je tam spousta postav, takže jsem už od začátku byla ztracená, kdo je čí dítě a kdo je kdo povoláním. Někteří zde píšou, že jim film hrál na nervy a udržoval je v napětí, že po jeho skončení měli hořko v ústech... já po jeho skončení byla ráda, že ta táhnoucí se nudle je pryč. ()
Celou vesnici ochromí tragická událost, která se stane místnímu doktorovi. Ještě než se stihne uzdravit, obyvatele potká více takových událostí, a jejich brutalita se postupně zvyšuje. Nikdo netuší, kdo má vše na svědomí, podezření ale padá na kdekoho. Kdysi poklidná vesnička se mění v místo, kdy si nikdo nemůže být ničím jist... Nechtěl jsem věřit komentářům zde na csfd, a po celý film jsem doufal, že závěr vše vysvětlí, doplní nebo aspoň naznačí. Ale tak tomu opravdu není - a možná je to i dobře, takhle si film určitě ponechává svoji myšlenku, něco - díky čemuž se nezařadí do řady filmů, o kterých pár dní po jejich shlédnutí ani nevíte. A možná taky něco, díky čemuž si možná tento film pustím někdy znovu, a budu hledat to, co jsem při prvním shlédnutí přehlédl. Na druhé straně ale musím uznat, koukat dvě a půl hodiny na něco, kde se vcelku nic moc neděje (a navíc v jazyce, kterému nerozumím ani zbla) je hodně těžká záležitost. Ale co, chtěl jsem dát 3.5*, půlky ale nevedem, takže rovné 3*... ()
Co přináší příliš přísná výchova, navíc z rukou rodičů, kteří jsou sami zkažení? Kdo nebo spíš co je skutečným viníkem zla a násilí? Obraz morálně pokřivené a zatuchlé společnosti v jedné malé německé vesnici před první světovou válku. ()
Pridávam sa k tým, ktorí tvrdia, že tento film je aj napriek svojej dĺžke a statickým obrazom úžasné dielo a ja som ho od začiatku hltal plnými dúškami a sústredil sa na každý detail. Prekvapili ma aj skvelé detské herecké výkony, ale aj tak najväčší zážitok z filmu nastane po jeho skončení! Pekne dávno sa mi nestalo, že som bol nútený sa toľko nad filmom zamýšľať a mrzí ma, že som to pozeral sám... Debata by sa totiž hodila. ()
Film pro náročného diváka. Atmosféra je díky dlouhým a čistým záběrům výborná. Dialogy jsou bezchybné. Reálie spořádané rakouské vesnice působí skvěle. Skryté zlo ve společnosti je udržované pernamentní bezemoční vírou v boha. Tragédie lidských osudů ve vírů pokryteckých vztahů dává Bíle stuze esenciální rozměr. ()
Černobílý, nezaujatý pohled do života německé vesnice těsně před první světovou válkou, předkládaný z pohledu mladého učitele, který je pro směr filmu určující svou narací. Obraz přesně odpovídá atmosféře, otázky jsou nastoleny, odpovědí se člověk dočká jen ve formě náznaků a dohadů. Hanekeho oblíbený strohý pohled odhaluje a zneklidňuje, nepůsobí ale lacině ani mentorsky, nepostupuje jednostranně proti bigotním náladám, nedovolí nám žádné jednoduché soudy. Téměř dvě a půl hodiny, které utečou jako nic a spolehlivě zasadí tíseň do vašich srdcí. 100% ()
Popravdě řečeno jsem příběh vnímal jako vedlejší, čímž nechci nijak snižovat jeho myšlenkovou hloubku. Byl jsem zcela unešen celkovou výtvarnou stylizací, na dvě hodiny jsem se ocitl o století nazpět, úchvatná iluze. ()
Reklama