Režie:
Cécile TelermanScénář:
Jérôme SoubeyrandKamera:
Matthieu Poirot-DelpechHrají:
Mathilde Seigner, Anne Parillaud, Judith Godrèche, Mathias Mlekuz, François-Xavier Demaison, Thierry Neuvic, Pascal Elbé, Pierre Cassignard, Marc Citti (více)Obsahy(1)
Juliette, Florence a Marie jsou přítelkyněmi od dětství. Je jim mezi třiceti a čtyřiceti, ale to není vůbec důležité. Každá má své starosti, problémy a mají to štěstí, že si nezávidí a že naopak dokáží jedna druhou povzbudit nebo naopak, říct si někdy ne zrovna příjemnou pravdu jedna o druhé. Marie je lékařka a její manžel je umělec - malíř. Má tedy zaměstnání, které vyžaduje řád a preciznost. Stále ho velmi miluje a přesto jí "přejde přes cestu" filmový herec. Florence je atraktivní žena, která dělí svůj čas mezi práci v firmě a svým synem. Její manželství sice ochladlo, ale když se dozví, že muž má milenku, najde v sobě nečekanou sílu k rozhodnutí. Juliette je stále svobodná, jako advokátka shání klientelu a vedle toho i vyrovnaný vztah s mužem. Má neustále finanční problémy, a když je krize největší, řeší jí tím, že přečerpává konto nesmyslně drahými věcmi, které vůbec nepotřebuje. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (28)
Takový Sex ve městě po francouzsku. Názorné příklady, jak na první pohled excelentně fungující vztahy mohou uvnitř zmírat a usychat. Nevím, zda to byl režisérův záměr, ale všechny tři hrdinky ztělesňovaly různé živly (oheň, voda, vítr), stejně tak barvou vlasů. Mnohé jejich názory na život a muže sdílím, dámské dýchánky obvykle o tomto jsou:-) Manžel Florence byl strašný nadutec a mašina hovořící ve frázích, naopak milý byl Mariin manžel. Herci mi nijak neučarovali, ale mělo to styl a eleganci pro Francii tak typickou. ()
Někdy stačí náhodně zapnout televizi a objevit nějakou zajímavou věc - člověk nic nečeká, dá si sklenku vína, jak už to bývá u francouzských filmů. Upřímně - bavil jsem se, i když je to feministické, je to tak nějak správně feministické, bylo to vtipné, lidské, ne úplně dokonalé (všemu se věřit nedalo), ale fajn zážitek. ()
S manželem sice sex mám, ale už mi to nic neříká. Tak se u toho pro jistotu už ani nehnu. Čekám, až se udělá, dívám se při tom do stropu, nebo z okna. Někdy přemýšlím, co namažu na chlebíčky a co je potřeba nakoupit....Nojo, to jsem z toho filmu vybral vlastně dost atraktivní část. Ve skutečnosti jsem otrávenej. A nebo je to možná tím, že čt2 dala dva večery po sobě ve stejném čase podobnou vztahovou tlachárnu. Mě to nebavilo. Kdyby to aspoň bylo francouzsky s titulkama, třeba by na člověka dýchla atmosféra. Ale "dobrodiní" dabingu všechno kouzlo odstranilo (bylo-li tam nějaké). Přežil jsem to jen díky té pohledné blondýnce. ()
Tradiční francouzská jemnost a noblesa slaví úspěch i ve velmi feministickém pojetí. Zdánlivě všední příběh tří přátelských žen, které se navzájem podporují nejspíš už od společných středoškolských let, má v propracovaném scénáři všedního vzruchu všedního dne svůj rytmus, svá rozhodnutí i klíčové změny. Tři mušketýři v sukních si se svými slavnými předchůdci v ničem nezadají: partneři - i ti manželští - přicházejí a odcházejí, děti, ony a jejich pevný vztah zůstávají. Vzdor odlišnostem povolání, temperamentu, povah, ideálů sdílejí jak své vrcholy, tak i pády a propady. Mozaika všednodenních detailů, nesnází v zaměstnání, problémů s dětmi, nečekaného těhotenství, potkávání nových lidí a událostí nachází v jejich pravidelných týdenních setkáních pevnou osnovu, která je dostatečnou protiváhou zmatků, v nichž žijí své životy. Neobyčejná obyčejnost těchto lidsky, mravně i kulturně bohatých a silných žen neobyčejně připomíná hrané - také české a československé - filmy zlatých šedesátých let minulého století. Svým kladným přitakáním životu (života bído, přec tě mám rád! napsal kdysi básník) mohou ledaskoho odradit, ale také přitáhnout a potěšit, dodat síly. I oáza všedního dne má své nevyčerpatelné zdroje; nenápadnost formy je u ní pravidlem, které téměř nezná výjimky, vyvažována silou a bohatostí obsahu, misí slušnosti, která neklape podpatky a je-li třeba, umí si i drsnou rázností zjednat potřebné místo a váhu. ()
Velice příjemný pohodový snímek od francouzsko-belgických tvůrců. Osudy tří kamarádek jež by se skutečně mohly stát, natočené v pohodově věrohodném duchu. Hlavní představitelky půosbí příjemně jako opravdové tři kamarádky. Tomuhle říkám opravdu dobrý snímek. 70% "S tebou? Vždyť si měl beďary, brejle jak dva popelníky, vypadal si jak omyl přírody." ()
Galerie (3)
Photo © La Mouche du Coche Films
![Chci se líbit - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/148/148965_11ce81.jpg)
Reklama