Režie:
Emmanuel MouretKamera:
Laurent DesmetHrají:
Virginie Ledoyen, Emmanuel Mouret, Julie Gayet, Michaël Cohen, Frédérique Bel, Stefano Accorsi, Mélanie Maudran, Marie Madinier, Laurent PonsObsahy(1)
Emilie vysvětluje Gabrielovi, proč odmítá nevinný, bezvýznamný polibek. Vypráví o svých kamarádech Nicolasovi a Judith, kterým první, nevinný, bezvýznamný polibek spustil lavinu dramatických událostí. Jejich příběh se může opakovat... (oficiální text distributora)
Videa (1)
Recenze (17)
Příjemné překvapení. Z námětu, který si doslova koledoval o to, aby jeho zpracováním vznikl bohapustý kýč, se nakonec podařilo - snad díky typicky francouzskému šarmantnímu přístupu a přesně zvolené poloze vyprávění - vydolovat stylově velice čistý film, který se elegantně pohybuje na hraně mezi civilně pojatou romantikou a decentním humorem, aniž by přitom sklouzával k nevkusu. Vtipně působí i formální struktura filmu, kde nejenže je „velký“ příběh vyprávěn a zarámován příběhem „malým“, ale i ono vyprávění hlavního příběhu je přerušeno dalším vloženým „ještě menším“ příběhem - struktura, která byla k dokonalosti dovedena už v renesanční literatuře (Boccaccio, Chaucer, španělský pikareskní román...). ()
Můj druhý film od Moureta a opět velice jemný ;-) Děj ubíhá pomaleji a je bohatý na promyšlenou a vytříbenou konverzaci - není pro každého a ani do každé nálady ... za velmi zajímavý rukopis a také lidsky přijatelný rozměr (žádné zvrácenosti a šílenosti k upoutání, jak doba poroučí) nechybělo mnoho k pěti hvězdičkám ... když se zase dívám na ostatní hodnocení, opravdu netuším, jak se schovat v davu :-) ()
Na sexy romantickou komedii je zde příliš mnoho scén mlčících, statických, na esej o vztazích příliš mnoho scén, které chtějí být vtipné tím, že se v nich schyluje k sexu mezi dvěmi osobami, které si nemají co říct (resp. se tak snaží tvářit). Autor myšlenky „Emmanuel Mouret je francouzský Woody Allen“ by si měl preventivně najít holku, protože jestli Mouret něčím je, pak nevýrazným hercem a nevtipným scenáristou. Další, prosím. 40% ()
Vyprávění Emilie se dobře poslouchá, to člověk pozná už z výrazu a zaujetí Gabriela. Stejně zaujatě jsem naslouchlala i já, i když v zásadě nešlo o nějakou převratnost. Herecké obsazení příjemné, jen na samotného režiséra a herce v jednom se trošku déle zvyká a člověk mu to moc nevěří. Na jeho místě bych si raději představovala MIchäela Cohena a to i za ten polibek, prosím. ()
(Neviděla jsem začátek filmu) K Polibek, prosím jsem se dostala tak, že jsem svůj ovladač, který přepínal kanály nechala zrovna na jedničce, kde film hrál. Něčím mě upoutal. Nevěděla jsem o něm nic a dokoukala jsem se až do konce. Proč? Zřejmě proto, protože jsem ho brala bez očekávání. Nevěděla jsem ani co to je pořádně za žánr. To, že by to měla být komedie moc nesouhlasím, brala jsem ho spíše jako film o vztazích. Film co má ukázat myšlenkové pochody zamilovaných, film, který mě nechal v určitém napětí. Chvílemi mě nepřekvapil, ale ráda jsem se na něj dívala. Přesně tak bych to pojala - ráda jsem se dívala... :) V něčem jsem se viděla, v něčem jsem s nimi cítila. Bylo to spíše o faktech - detailech lásky/zamilovanosti než o celku. Hodně věcí, co jsem zapomněla mi opět připomněl. Asi proto ho také tak hodnotím... Žádný kultovní snímek, nýbrž směsice pocitů, které ve mě vyvolal. ()
Galerie (14)
Zajímavosti (1)
- Finální scéna filmu byla točena v terminálu na francouzském letišti v Angers v údolí Loiry. (ČSFD)
Reklama