Režie:
Garson KaninScénář:
Garson KaninKamera:
Rudolph MatéHudba:
Roy WebbHrají:
Irene Dunne, Cary Grant, Randolph Scott, Gail Patrick, Ann Shoemaker, Scotty Beckett, Mary Lou Harrington, Donald MacBride, Hugh O'Connell, Granville Bates (více)Obsahy(2)
Sladké novomanželské líbánky, které se rázem změnily v noční můru. Cary Grant a Irene Dunneová v hlavních rolich americké komedie. Ellen Ardenová po sedmi letech nečekaně přijíždí domů k dětem a svému manželovi. Nick s návratem milované ženy, která beznadějně zmizela po katastrofě její lodi, už vůbec nepočítal. Po marném hledání manželky, která byla úředně prohlášena za mrtvou, se právě znovu oženil s atraktivní Biancou. Teď místo toho, aby prožíval pečlivě naplánované líbánky, najednou ztrácí všechny jistoty. Nick se musí rychle rozhodnout mezi Ellen a Biancou a brzy čelí i vážnému obvinění z mnohoženství. Navíc se Nick nedokáže zbavit žárlivostí, když zjistí, že Ellen po celou dobu své nepřítomnosti byla na pustém ostrově s jiným mužem... (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (38)
I hollywoodská továrna na sny uměla produkovat - někdy i tvořit - filmy, z jejichž cukrkandlového obalu trčelo skutečné umění. Zdánlivě rozverná komedie o podařené shodě okolností balancuje na rozhraní červenoknižního sentimentu, nepředstíraného skutečného humoru, občasných výpadků ve scénáři a druhoplánové společenské kritiky. Vynikajícímu Gary Grantovi, pro kterého mám velkou slabost, kterou naštěstí nemusím příliš krotit (byl to skutečně vynikající herec) sekunduje neméně dobrá ne-li lepší Irene Dunnová, vynikající, u nás zřejmě prakticky neznámá herečka. Souzvuk, který oba vytvářejí, je skutečnou páteří filmu; značně mi připomínají jiné proslulé milostné duelové duo Hepburnová-Tracy. V humoru právně mrtvé, ve skutečnosti však až překvapivě živé ženy-emancipistky (fotografka, která odjede na vědeckou výpravu a malé děti svěří manželovi a tchyni, by byla i dnes spíše výjimečným než typickým zjevem; srv. scény v hotelu, v nichž ještě naplno dýchá prudérní puritánství předminulého století) se skrývá čertovo kopýtko prvních skutečně emancipovaných žen, čelících svým mužským partnerům už ne slzami a fňukáním, ale naopak až černým humorem, jiskřivou nápaditostí ženských intelektů a až překvapivě věcnou argumentací. Hluché scény (Evin partner z ostrova, vcelku zbytečná figura, pletoucí se soudce) jsou těmito dominantními dialogy a výstupy eliminovány. Za zmínku stojí i představitelé dětských rolí, jejichž režijní vedení se mi zdá být vysoko nad průměrem doby a blíží se svými kvalitami nehereckému režisérství šedesátých a dalších let minulého století i naší současnosti. Nápaditá, svěží komedie utkví určitě i současnému divákovi natrvalo v jeho paměti. Co víc by si její tvůrci, kteří se na nás dnes dívají shora, kam je svou nekompromisní píšťalkou už před časem poslal ten nejvyšší soudce, mohli přát? ()
Senzační screwballová komedie v režii Garsona Kanina (který byl známější spíše jako scénárista filmů jako Adamovo žebro či autor divadelní hry Včera narození) má zajímavou výchozí situaci: Cary Grant se oženil s Gail Patrickovou, ale v téže době se vrací jeho milovaná první žena Irene Dunneová, která byla úředně prohlášena za mrtvou... V šedesátých letech začal vznikat remake tohoto filmu v hlavních rolích s Deanem Martinem, Marilyn Monroe a Cyd Charisse. Ironií je, že režírovat ho měl George Cukor, který předtím s Kaninem pracoval na mnoha filmech... "Impulsivní? Je plný mrkve!" ()
Ztřeštěná komedie, která bohužel není tak ztřeštěná, aby vyvážila skoro stupidní začátek filmu, kdy jsem si neustále říkala: tak proč, probohy, konečně neřekne, že se mu vrátila zdánlivě mrtvá žena, vždyť to přece nebyla jeho chyba! To nepochopitelné oddalování něčeho, co stejně jednou musí nastat, sloužilo jen k tomu, aby hlavního hrdinu vrhalo do dalších a dalších komických nedorozumění. Jenomže založené na tak chatrném základě, že se veškerý vtip vytratil. KOUSEK DĚJE Mnohem lepší byla druhá půlka, kdy k sobě vzájemně se špičkující manželé hledají znovu cestu, anebo spíš záminku, aby se zase dali dohromady, protože je jasné, že je to k sobě stále táhne. To byly konečně klasické dialogy ostré jako puky na nažehlených Grantových kalhotách. ____ A obdivuji ty dávné vyšívačky, kterým musely dát titulky nepředstavitelnou práci. A přitom to byla taková blbost, že? Ale moc milá. /26. 8. 13./ ()
THE MOMENT I SAW YOU I KNEW.. I BET YOU SAY THAT TO ALL YOUR WIVES! Film byl naprosto perfektní, až na dvě věci. Nevím, jestli je to dnešní společností, věcmi které se kolem mě dějí a nebo jsem prostě jen dospěl, ale strašně mi vadila ta mrtvá liška, kterou Ellen donesla do hotelu jako ozdobu své róby. Jím maso a mám koženej pásek, dělá to ze mě pokrytce? Asi ano. Druhá věc co mi vadila, byla scéna jako vystřižená z filmu " The Awful Truth", kde Ellen dělá před Biancou divadýlko a je to strašně trapné. Tolik k negativům. Pojďme na klady. Když pomineme ústřední dvojci, tak nám okamžitě vyskočí jméno Randolph Scott, který pokud se nemýlím v té době bydlel s Carym. Moc potěšila jeho přítomnost. Komediální prvky byly rozkošné. Scéna na půdě se svící a hračkami, scény v hotelu (hlavně ta v telefonní budce) a scéna ve srubu, kde se Nick vymlouvá na co všechno, i na telefon, který zazvonil asi pikosekundu po tom, co řekl, že telefonní dráty spadly. Příjemně strávená hodinka a půl s mistrem komedie 30 a 40 let. ()
Šíleně mladý a šíleně krásný Cary Grant sprintuje mezi rozpálenou novomanželkou a náhle objevivší se ženuškou, kterou téhož rána nechal prohlásit za mrtvou. Ale nemusel by se na plátně ani hnout. Stačí, když se podívá, když zamrká, když se zakření- a charisma odkapává přímo z celuloidu. A co teprv, když otevře ústa. Na place museli zaměstnávat hluchoslepou osobu na utírání slintajících přihlížejících. Ostatně, když se mluví, tak se nehorázně zábavné ženské provokace střídají s nehorázně zábavným mužským cynismem. Jen nepobírám, že obraz téhle romantické crazykomedie není bourneovsky roztřesený. Protože při pohledu na Grantovy rozverné klukoviny, verbální judo mezi pohlavími, prehistorický trik s akrobatem a cynické dětičky mohl být v klidu jen kameraman na dálkové ovládání. A takoví se v roce 1940 ještě nevyráběli :) ()
Reklama