Režie:
Tarsem SinghKamera:
Brendan GalvinHudba:
Trevor MorrisHrají:
Henry Cavill, Freida Pinto, Mickey Rourke, Luke Evans, Stephen Dorff, Kellan Lutz, John Hurt, Isabel Lucas, Romano Orzari, Peter Stebbings, Stephen McHattie (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Dlouhé věky od dob, kdy Bohové vyhráli svůj mýtický zápas proti Titánům, se zjevuje nové zlo zmítající světem. Šílený touhou po moci, započal král Hyperion (Mickey Rourke) válku proti lidskosti. Hledá bájný luk Epirus, zbraň nepředstavitelné moci, kterou ukoval bůh Áres. Aby luk našel, shromažďuje krvežíznivou armádu vojáků znetvořených jeho vlastní rukou a začíná válečné běsnění a kruté drancování starého Řecka. Jen ten, kdo vlastní tento luk, je schopen vysvobodit Titány lačnící po pomstě, od úsvitu věků uvězněné hluboko v kameni hory Tartaros. V rukou krále Hyperiona znamená luk zkázu lidstva a pokoření moci bohů - ti totiž dle prastarého zákona nesmějí zasahovat do sporů smrtelníků. Jsou tedy bezmocní, ale jen do chvíle, kdy se objevuje jejich jediná naděje, venkovan Theseus (Henry Cavill). (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(více)Videa (90)
Recenze (1 089)
Nějak mi není jasné, proč tenhle film vznikl, proč se Tarsem Singh rozhodl plýtvat svým vizuálním talentem pro takový přiblblý příběh, proč to tak okatě vykrádalo 300 (tvůrčí invence = potyčku v soutěsce tady nahradila potyčka v jakémsi tunelu)... A tak dále. Mickey Rourke není úplně špatný a hlavní hrdina je taky sympaťák (pro Supermana velice vhodná volba, řekl bych), ale co to úchylně vypadající božstvo? Zkrátka slabota, kterou krvavé efekty rozhodně nezachrání. ()
Čtyři protože zadek Freidy Pinto (na "stínový" téměř full-frontal jsme čekali skoro tři roky, ale stálo to za to), bitky Bohové vs. lidé/titáni a nejkulervoucnější závěrečná scéna roku - při té mrazilo po celém těle! Jo, a nejvtipnější štípání dřeva v hollywoodské kinematografii - v bájném Řecku asi měli stromy z gumy. ()
Klíč k tomuhle filmu se jmenuje Caravaggio, z něhož film čerpá co do stylu i co do postav. Jednak se tu očividně pracuje s velmi vysokým kontrastem mezi světlem a tmou, pro něhož se vžil termín šerosvit. Ten dává scénám dynamiku i určitý vznešený patos. Film jde ale místy mnohem dál, poněvadž v některých scénách žene šerosvit do extrému a nechává je docela bez osvětlení, jak je zřejmé třeba na začátku v táboře Hyperiona, kam zavítá zrádce Lysander, nebo při závěrečném rozhovoru Hyperiona a Thésea před bitvou, jimž není vidět vůbec do obličeje. Když si to srovnáme s prvním Kmotrem, kde kameraman Gordon Willis zhruba v deseti procentech času zajistil, že nevidíme Brandonovi do očí, a to tím, že eliminoval boční/doplňkové světlo, které tyto tmavá místa okolo očí vykrývá, tak je zřejmé, že Válka Bohů, kde je obraz místy ponořen do tmy úplně, představuje oproti Kmotrovi ještě radikálnější a drzejší porušení pravidel. Což samozřejmě nelze než kvitovat. Opakem tohoto přístupu nacházíme v televizi, kde je téměř povinnou normou, že každá plocha, byť zcela nevýznamná kdesi v odlehlém rohu, je zasvícená. Na druhou stranu je třeba přiznat, že u Kmotra šlo o záměrnou snahu ponoukat diváky k tomu, aby přemýšleli, co se odehrává Brandonovi zrovna v hlavě, kdežto zde máme co do činění hodně s efektem. Válka Bohů ale nenavazuje na Caravaggia jenom stylem, ale i postavami, jelikož italský mistr byl znám jako člověk, který maloval prosté lidi své doby bez jakéhokoliv přikrašlování, jednou mu třeba jako předobraz k obrazu Smrt Panny Marie posloužila děvka, a v tomhle filmu máme víceméně totéž, poněvadž ty postavy, ať bozi, polobozi či lidé, jsou nedokonalé, chybující a můžeme říct i trochu zabedněné. Třeba takový Théseus (-spoiler-) neodvrátí smrt matky, luk mu seberou přímo před nosem, nezabrání ani vypuštění titánů, a nebýt bohů, tak ho zavalí šutry. Vrcholem je pak jeho hrdinský proslov před bojem, který je spíše k smíchu a má daleko od podobných projevů z Troji nebo Třístovky, ovšem všechno to je záměr, jelikož hlavní myšlenka filmu spočívá zjevně v tom, že skutečnost za velkými legendami často velmi zaostává. Aby to Tarsem Singh patřičně ukázal a zdůraznil, naložil s antickou mytologii stejně jako Caravaggio s Biblí – po svým a dosti svévolně, ale ve výsledku o to lépe. Natočil boží film o polo/bozích, kteří nebyli tak docela božští. ()
Tak Zeus už není Dia! Je sladký! ♥ To relativně vysoké hodnocení je jasně zapříčiněno tím, že mu při projekci nejeden z místních gayů zatoužil ostrouhat mrkev o jeho pečlive vysklapovačkovaný abdomen a požvýkat ucho! To já si během filmu myslel, že nám Malík začal točit pod pseudonymem a čumím na Tenkou, červenou válku bohů. Téměř divadelní homopředstavení, plné kýčovitých obrázků, "sofistikovaných" pseudodialogů, děsně žužu antického božstva a velkohubé nudy, které vytahuje ze žumpy snad jen geniálně bezskrupulózní Michal Rúrka. Kdo se těšil na dalších 300 tak jako já, ať raději rychle vychladne, protože tohle je tak maximálě 4 - Bitva u Homopyl! Když teď nad tím ještě přemýšlím, zjišťuji, že zbytečně plýtvám eufemismy. Ty Thermopyly tam klidně mohly zůstat. ()
Zajimavé monology podtržené mystickou atmosférou. Pokud to je od producentů, kteří měli na starosti 300: Bitva u Thermopyl, tak tam teda byly souboje o poznání propracovanější. Neříkám že tady byly špatný, ale ve 300ce jsem si to víc užil a nechápu, proč tam režisér sázel indické prvky, když se to odehrává v Řecku. ()
Galerie (107)
Zajímavosti (22)
- V řecké mytologii není Hyperion (Mickey Rourke) člověk, nýbrž jeden ze dvanácti Titánů. (S.U.E.S.)
- Zatímco v traileru je luk Epirus zlatý, v samotném filmu má barvu černou. (Milan25)
- Před finální bitvou má Theseus (Henry Cavill) projev k vojákům, kteří si na jeho výzvu vezmou všechny štíty, do kterých pak tlučou meči, přičemž je možné vidět, jak se z některých odlupuje barva. Barvy však do doby, do které je film situován, nepatři. (Timak)
Reklama