Režie:
Philippe GrandrieuxScénář:
Philippe GrandrieuxKamera:
Philippe GrandrieuxHrají:
Dmitrij Kubasov, Natálie Řehořová, Vitalij Kiščenko, Simona Huelsemann, Alexej Solončev, Arthur SemayObsahy(1)
Příběh zakázané incestní lásky v mrazivé horské krajině obsahuje minimum dialogů, ale mnoho vizuálně silných scén. V jedné z hlavních rolí Natálie Řehořová. Francouz Philippe Grandrieux uzavřel svůj třetí celovečerní film do blíže neurčené zasněžené krajiny u jezera obklopeného hlubokými lesy. Bezútěšně mrazivou přírodou jsou tam obklíčeni všichni hrdinové: především Alexi, trpící epileptickými záchvaty i příliš úzkým vztahem ke své sestře Hege. Film je zaměřen na fyzičnost těla, předmětů a krajiny, které ohmatává expresivními jízdami kamery. Silný dojem si diváci odnášejí ze sekvence nočního pátrání po ztraceném chlapci nebo z ohromující scény epileptického záchvatu uprostřed zasněžených plání. Grandrieuxův snímek není jednoznačně temný – připomíná spíše noční romantické nálady poutníka, procházejícího měsíční krajinou. Jezero ukazuje, jak lze také rozjímat bez nutnosti psychologizovat. [Cinepur Choice 2008] (oficiální text distributora)
(více)Recenze (20)
Sobotní podvečer, venku prší a v televizi je klasicky hovno. To jsem měl zas takhle jednou nápad, pustit si něco „z jiného soudku“. Ani nevím, jak se ke mně tahle francouzská podivnost dostala, nicméně jsem si u toho alespoň stihnul přečíst „Novinky na Seznamu“ a povečeřet. Jediné dvě věci, které se mi tu líbily, byly nádherná leč mrazivá příroda a pak fakt, že tam hrála Češka. Já moc tomuhle filmovému umění nehovím – páč zdlouhavé záběry na sekání do stromu, tekoucí vodu přes prsty, hladící tvář, další sekání do stromu, zahřívání promrzlého ogara, hlazení vlasů – to není zrovna moje parketa. Navíc tam hladí každý každého, segra -bráchu, brácha - bráchu, cizinec bráchu, cizinec ségru (tu pak i ojede), pak se tam objeví slepá matka s fotříkem – no prostě nic, co bych musel vidět znovu. Nicméně to vážně mělo jakousi zajímavou atmosféru i „srdceryvný závěr“ – u kterého si jistě nejeden „slabko“ pobečí…Ta příroda byla ale nádherná – tudíž jedna hvězda nahoru!!! 50% ()
Dotek temnoty. Nádherně nasnímaná záležitost detailu na těla v mírně podsvíceném formátu místnosti, sexu a přírody. Při scéně spánku a splynutí těla páru a spícího muže v doplnění zvukové stopy nádechu a výdechu jsem byl odrovnaný (a jedna z nejlepších scén Grandrieuxových filmů). [lfš, 2017] ()
Kedysi v jednom rohovore Bryan Adams povedal , že rašej žije v lone prírody ako v prdeli sveta. Asi mal na mysli nejaký svoj ranč 20 minút autom do mesta. Táto rodinka toto krédo však berie pekne od podlahy. A svojim spôsobom im aj závidím, pretože v okolí jazera v zasneženej prírode je melancholicky krásne. So vzťahmi je to už komplikovanejšie, prírode totiž nerozkážete a tak dochádza aj na kinematograficky tabuizované témy. Úplne iný film, ako Grandieuxove "terory" s trpiacimi ženami a opäť úplne mimo akéhokoľvek percentuálneho hodnotenia. A jedine na kvalitnom veľkom plátne, na čo som bohužiaľ šťastie nemal. ()
Grandrieuxovy filmy mě bavily jen 5 minut, úplně na začátku. Sombre začíná záběrem odkazujícím na úvod The Shining a pak přijde střih na tváře dětí sledujících v kině jakýsi dobrodružný, možná strašidelný film - ohledávání těchto tváří naznačí, o co dál půjde ve zbylých 300 minutách filmařova díla. A může to být složité.. v mnoha chvílích jsem si říkal, že takové filmy nepotřebuju, kdybych je neviděl, vůbec by to nevadilo, nic nepřinesou. Je to podivný pocit, protože ten čas je dostatečně znepokojující, ale.. Jasně mi připadá, že by bylo mnohem lehčí psát na La Vie nouvelle či Un Lac recenzi, než najít nějaký klíč k jejich hodnocení.. ()
Úplná strata času, to je film pre tých, ktorým hovno namažú na plátno a oni sa kochajú že aké umenie to vidia a cítia, že dokonca nesmrdí, lebo ho vysral nejaký Filip Grandriééé. Normálny človek sa ale nekochá 22 sekundovými zábermi na hubu, ktorá zíva. Lebo áno, aj toho sa tu namiesto replík dočkáme, blízky kamerový záber na otvorenú tlamu, rozmazaný, asi aby nebolo vidieť zubný plak. Z tohto príbehu o epileptickom incestnom drevorubačovi si nikto nič nemôže vziať. Len vyššie spomínané prípady, ktoré dokážu oceniť pseudoart a vzrušuje je ich, že minimálne v predstavách môžu nakladať sestru, tentokrát výnimočne nie zdravotnú ani rehoľnú, ale rovno vlastnú. ()
Tenhle film je hodně o pocitech, takže ho ne každý skousne. Meditativní potemnělý ambientní proud emocí a pocitů v nitru zimní horské krajiny s několika nejasnými postavami. Málo slov, o to více úžasných záběrů, jevů, zvuků a ticha. Těžko se popisuje slovy. Kdo má pro tyto snímky slabost a rozpoložení, ten toto dílo zajisté ocení. Pro mne osobně jeden z nejlepších ambientních snímků poslední doby. ()
Philippe Grandrieux je pre mňa najprogresívnejší režisér súčasnosti. Je umelcom a vizionárom v jednej osobe, podobne ako Aphex Twin pred desiatimi rokmi určoval trendy na hudobnom fronte, na poli filmovom momentálne vyniká režisér s absolútne nezávislým vnímaním tvorcovskej práce v oblasti filmu. Zaužívané postupy tu nemajú miesto. Zo dňa na deň zmení dohodnutú lokáciu nakrúcania, z minúty na minútu vymení vybratých hercov, na place sa nedrží scenára. Zdá sa vám to nemožné? Šialené? Nie, takto koná pravý umelec. Vyznávač stoicizmu Marca Aurelia či filozofie Friedricha Nietzscheho sa totiž necháva unášať svojimi fantazmagóriami založenými na chaose, na niečom, čo zvonku nejaví žiadnu formu. Lenže ono to formu má. Ale nezvyčajnú. Film je tmavý. Filmové laboratória kontaktujú režiséra, že to má podexponované. Neostré. Producent zúri. Ale vážení, ono to tak má byť. Sneh, mráz, šero, temnota lesa i postáv. Z tohoto filmu budete cítiť chlad. Na tele i na duši. ()
black metal. ()
Asi umění... ()
Ztotožňuji se s MEJLovým komentářem, jenom bych ještě dodal, že kamera je mnohdy roztřesená, takže ti, kdož v sále trpí epilepsií mohou prožívat totéž, co herec ve filmu, rozmazané záběry nebo 15 vteřinový záběr na herce jak zívá, to prostě není můj šálek čaje. ()
Film jehož temným ústředním motivem se táhnou údery sekerou, sténání,vdechy a výdechy.Film je tak temný, že nepomůže ani když si rozsvítíte.Tím myslím že po nějaké době divákovi asi dojde oč vlastně jde.Pokud si teda nepřečte nejdřív popis k ději.Já to nedělám, protože mám vždy pocit že mě to má navest na nějakou rovinu s kterou se osobně neztotožňuji.Úsudek si udělám sama až když film skončí. ()
Pochybuji o duševním zdraví těch co tomu dávají plný počet nebo snad píší něco o zdařilé kameře :D ()
Un Lac (Jezero) je velmi nekonvencnim filmem natocenym velice netradicni ale zdarilou kamerou. Ve filmu je minimum dialogu. O to vic si vsimame prave kamery, detailu a prostredi , ktere nam jakoby nahrazuji rozhovory a pomoci jichz nahlizime a vnimame prozitky a emoce herců. Dilo je zasazeno do prostredi, nevime kam. Vystupuji zde lide, nevime kdo. To vsechno jen podtrhuje fakt, ze je cely ve francouzstine, kdyz nahle zaslechnem vlamstinu a pak i cestinu. Divak nevi a ani nema smysl se po tom pidit. Bavilo me se stylizovat do prozivanych pocitu, at slo uz o incestni lasku, nebo proste jen zabery spiciho chlapka. ()
Když ne tma - tak šero. Když ne šero - tak mlha .Když ne mlha - tak zdlouhavé scény (ale sakra zdlouhavé). Když ne zdlouhavé scény - tak mořská nemoc z kamery nejen roztřesené, ale doslova skákajícího obrazu. Omluvou pro "expresivního kameramana" by bylo naprosté promrznutí rukou při natáčení filmu kamerou na kliku ..... a nebo sdělením, že se jedná o amatérský film. ()
Tento film je jednoznačně temný a zcela jsem mu neporozuměl.Ano, incestu jsem si všiml, vizuálně silných scén vůbec ne. Většina scén tonula v naprosté tmě, z níž se občas vynořila část lidského těla. Blíže neurčená krajina? No, film trochu upomínal na severské motivy, točen byl ve francouzských Alpách, proč to děvče (pro mne zcela neznámá herečka Natalie Řehořová) zpívalo v nějaké germánské písni. Mrazivá příroda je pro mne bezútěšná vždycky, zimu nenávidím. Ano, ten epileptický záchvat byl skutečně nejsilnějším zážitkem, ale také asi jediným. Romantické nálady poutníka? Ha ha ha... No, k poslední větě obsahu - já stále hledal nějaké psychologické záležitosti - a vida, ony tam nebyly... Prostě film přespříliš umělecký, abychom mu my, kteří uvažujeme realisticky, porozuměli. Dva komentáře mě rozesmály. Obsahují slovo ambientní. Nemám rád, když někdo ze sebe dělá velkého intelektuála, já se raději podívám do slovníku, co to znamená, a přiznám se k tomu, že to nevím... ()
Francouzská ambientní třešnička ()
Autorský film a umělecký počin, ale na hraně dívatenosti a srozumitelnosti. Art pour art. Dodíval jsem se, ale stálo to mnoho sebezapření. 2* ()
Skromné dialogy, tmavé místa, kde není nic vidět a dlooouhé záběry na tváře. Nuda a šeď. Film jsem nedokoukal, ztráta času. ()
Ten film je tolik ART, že by ho měli přihlásit na Oscara a Nobelovku. Jednu hvězdu za spoustu stromů, rozmazané záběry spoustu černé a chvilku nahé prd*le Dmitrije Kubasova. ()
Reklama