Režie:
Liliana CavaniKamera:
Armando NannuzziHudba:
Lalo SchifrinHrají:
Marcello Mastroianni, Ken Marshall, Carlo Giuffrè, Jeanne Valérie, Jacques Sernas, Claudia Cardinale, Burt Lancaster, Tomas Arana, Rosaria della Femmina (více)Obsahy(1)
Film je volnou adaptací románu Curzia Malaparta a zavede nás do r. 1943. Americké jednotky právě osvobodili Neapol. V této těžké době se dostávali do střetu dobyvatelé a ti, jenž byli dobyti. Ženy prodávají svá těla a své děti; němečtí vězni se vykupují za cenu zlata, která se rovná váze jejich těla. Tato všeobjímající freska ukazuje portréty některých tragických událostí, které se vyskytly během 2. světové války a živě popisuje konfrontaci světů na obou stranách barikády. (oficiální text distributora)
(více)Videa (2)
Recenze (34)
Představa války jako neurčitého mezidobí mezi změnami v pohybu front, přestávek mezi zatínáním pěstí při příchodu okupačních a naopak jásotu při objevení osvoboditelských vojsk je dětinsky naivní; mnohem důležitější je z tohoto hlediska je to, co se děje ve společnosti jako celku, především v její civilní většině, cudně nazývané "týl". Střeva války v této její podobě nejsou méně stravitelná než hrůzy a děje bojových scén. Mezní situace tu mají odlišný ráz i průběh, ale stejné vyznění; rozpad morálky a hodnot, násobený hmotným nedostatkem nezřídka na hranici biologického přežití, tvoří zvláštní subkulturu nebývalého rozsahu černé a šedé ekonomiky. Malaparte je paralelně jakýmsi kronikářem i analyzátorem této přechodné mozaiky týdnů, měsíců, nezřídka i let. Šmelina, prostituce, pohlavní nemoci, ale i vraždy, nenadálé výbuchy, neodstraněná minová pole, také i jiné nekontrolovatelné válečné výbušniny, zbytečné smrti, to všechno je odvrácenou tváří ideálů hlásaných oficiální propagandou. Tehdy již zkušená, u nás téměř neznámá italská režisérka Liliana Cavani přistoupila k látce s pietou ale i vůlí ji skutečně zfilmovat, tj. beze zbytku převést do ryze filmové řeči. Mozaikovitost příběhu je postižením složitosti těch dní, rozjímání o tom, kdo je vlastně vítězem a kdo poraženým, nezbytnou součástí výchozí ideje a výsledek ojedinělým záznamem toho, o čem se zpravidla ve vzpomínkách hrdinů i nehrdinů nemluví. Ale tak jako člověka netvoří jen mozek ale i koneční a střeva, tak také tato část války je podstanou součástí její celkové výpovědi i svědectvím o skutečném rozsahu škod, jež přináší. Je-li téma zvládnuto na úrovni - a tak tomu v tomto případě nepochybně je - vzniká nadčasovost, nad kterou se nejásá, ale o které víme, že ji ze života dostat, natož vymrskat nelze. Je to hořké, avšak nepostradatelné poznání toho, kdo chce žít život vskutku zralý, dospělý a zodpovědný. ()
,,BOŽE, AKÁ HANBA. PREDÁVAŤ VLASTNÉ DETI. HANBA." ,,SÚ HLADNÍ. LEPŠIE ICH PREDAŤ, AKO ZJESŤ." __ Tak toto bola iná káva. Prakticky neznámy film s dobrým obsadením (okrem známych tvárí si podaktorí spomenú aj na Kena Marshalla ako seriálového ,,Marca Pola") a kvalitným zastúpením aj vo formálnych zložkách (výpravu robil známy oscarový scénograf Dante Ferretti vo svojom ,,predhollywoodskom" období) pôsobí od začiatku nevídaným dojmom. Silný naturalizmus sa mieša s obscénnosťou a perverzitou pomerne vulgárneho scenára, čo mi zo začiatku prekážalo a videl som v ňom snahu hrať na efekt. Film vťahuje diváka do deja postupne, pretože ide skôr o epizodické rozprávanie s voľne načrtnutou ústrednou linkou. Moja pozornosť sa zvýšila až pri scéne smrti vojaka na mínovom poli. Skoro sa mi zdvihol žalúdok a to som nevedel, čo ma ešte čaká v závere. Následne ma dej viacej upútal, miestami šokoval (,,kanibalská hostina", takmer surrealistický ,,mužský pôrod", Neapol plný prostitúcie), pobavil svojráznymi dialógmi (,,Obyčaj káže začať pivnicou." ,,Prečo nie vašou spálňou?") či čierno-humornými úvahami nad osudom nemeckých väzňov (,,Chcú z väzňov spraviť mydlá." ,,To je ich problém.") a tým, akú hodnotu by malo mydlo z Hitlera, čím rozohral pomerne plasticky podaný obraz o strašných pomeroch obyvateľov Neapola, ktorí sa v čase vojny pokúšali prežiť akýmkoľvek možným spôsobom. Pomyselným vrcholom filmu sa môže javiť výbuch Vezuvu, ku ktorému smerujú výčitky na slabšie technické spracovanie. Ako skutočná udalosť skôr slúži ako osudový doplnok ku všeobecnej tragédií tých dní, ktoré kulminujú nešťastnou nehodou na konci filmu. Záver už hádam nikdy nechcem vidieť. Videl som už všeličo, ale chlap rozpučený tankom na kašu, kedy pred šokovaným davom sa jeden z vojakov zmôže iba na: ,,Obíďte tú... tú vec." je absolútne najbrutálnejšou scénou akú som dosiaľ videl. Strašná, nehanebná smrť zbavujúca človeka akejkoľvek ľudskej podoby,´korunovaná Mastroianniho poslednou trpkou úvahou. Zháňam knihu... (277. hodnotenie, 32. komentár k filmu) ()
Film je to groteskní, ale groteska to není. Moc se mi líbil Burt Lancaster, jak dokonale zahrál amerického generála se smyslem pro svou reklamu, a Marcello Mastroiani v roli uhlazeného a posmutnělého skeptika byl dokonalý. Skládačka složená z příběhů krutých, dojemných i směšných - mumraj, který se odehrává v zóně, kde vzniklo jakési předpeklí. ()
Následky vojnového besnenia a oslobodzovacieho procesu na život a psychiku civilného obyvateľstva. Ako pôsobí blahodárne osloboditeľ ako celok na okupovaný štát, tak častokrát veľmi nepriaznivo pôsobí na jednotlivých jeho obyvateľov (napr. sexuálnym násilím, rabovačkami, ponižovaním zajatcov, uvoľnením mravov, vysmievaním sa z nepriateľa). Príbeh oslobodzovania fašistického Talianska, konkrétne Neapolu americkými vojskami prostredníctvom sfilmovanej knihy spomienok talianskeho vojenského hodnostára Malaparteho, ktorého vynikajúco stvárnil Marcello Mastroianni, nepôsobí len ako konkrétny výsek z histórie, ale ako všeobecne platný obraz povojnového strádania. Zo žien sa stávajú všadeprítomné kurvy, z ich detí tovar, predávaný rodičmi osloboditeľom na ukojenie ich pedofilných chutí. Nad vojnou sužované mesto, obkolesené podmínovaným okolím (ako pevninou tak morom, takže civili mali prísny zákaz životodarného rybolovu) sa vzniesol mor, nedostatok jedla, základných hygienických pomôcok. Dôsledkom bolo obrovské uvoľnenie mravov, redukovanie životných radostí na problém urvať si skyvu chleba. Na jednej strane posmievanie sa porazenému, na druhej cynické kšeftovanie talianskych "víťazov" s nemeckými zajatcami, ktorých vykrmujú a snažia sa predať američanom za kilo živej váhy, inak sa vyhrážajú, že z nich urobia mydlo, ktoré Neapol tiež veľmi potrebuje. A nad tým všetkým Malaparte účastne chápajúci svojich spoluobčanov, povznesene počúvajúci vyvyšovanie sa američanov, sám ako pridelenec americkej pilotky, ženy význačného senátora, ktorá prišla na humanistickú misiu, v skutočnosti však pomôcť mužovi vo volebnej kampani. Onedlho i namyslená američanka spoznáva drsnú realitu a po prežitom šoku sa jej neveľmi chce plniť "ušľachtilé ciele". Veľmi drsný film o neradostných dňoch oslobodenia, zaujal námetom, spracovaním i celkovým vyznením (hoci neveľmi radostným a optimistickým) z režijnej dielne hádam najtalentovanejšej spomedzi trojlístka talianskych škandalistov - Marco Ferreri, Liliana Cavaniová, Tinto Brass. ()
Jelikož se mi čte stále obtížněji (soustředění, vytvrvalost, zrak, zájem), posouchám po nocích četbu (na pokračování). A tak znám nejen Malapartův román Kůže, ale i Musilův Muž bez vlastnstí. Vzpomíním si na souvislosti, při nichž Robert Musil filosofuje o "kozince", kůži z níž se dělají rukavice, jejichž údržba, nevlékání a (rituální) používání z ní čini materiál, který převyšuje hodnotu kůže vlastní. Ale něčeho se nelze dotknout vlastní kůží a musí se dělat v rukvičkách. ()
Galerie (17)
Photo © Gaumont
![Kůže - Fotosky](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/380/159380835_2c9978.jpg)
Zajímavosti (1)
- Claudia Cardinále získala od Italského národního syndikátu novinářů cenu Stříbrná stuha v kategorii nejlepší herečka ve vedlejší roli. (Terva)
Reklama