Obsahy(1)
V bombardovaném Londýně roku 1942, uprostřed války, vyhrává hrdina špionážně detektivního příběhu Artur Rowe shodou náhod v loterii pro dobročinné účely jednu z atrakcí, dort z čerstvých vajec. Dort měl získat jiný smluvený výherce a agent nacistické páté kolony v Britanii se pokusí kvůli němu dokonce Rowa zabít. Vnitřně rozpolcený Rowe, který umožnil své nevyléčitelné ženě vzít jed a je vlastně (alespoň ve svém vědomí) vrahem, se nemůže obrátit o pomoc k policii ani k veřejnosti. Ač je sám v pozici štvance, musí v sobě najít dostatek odvahy a síly, aby se pustil do nebezpečného boje sám. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (32)
"Každý potřebuje někomu věřit…" Ale jak poznat komu se dá skutečně věřit? Přiznám se, že mě tato televizní inscenace svou tísnivou atmosférou válečné Anglie a zároveň značným napětím totálně "vcucla", takže jsem v jistou chvíli druhého dílu (je ještě o kapánek lepší než prví díl) nedůvěřoval už vůbec nikomu. Plně tak mohu souhlasit s tezí, že "své šílenství si způsobujeme sami". ()
Ode mne je to tentokrát bez připomínek, jedná se totiž o výborné kriminální drama, které zdařile využívá psychologii postav.. Příběh muže nedobrovolně zapleteného do špionážní sítě je napínavý a zejména v druhé části je houstnoucí atmosféra téměř k zalknutí.. Jiří Adamíra má vše, co si divák jako já může přát, ohromné charisma, nepřehlédnutelnou noblesu, nádherný hlas a zcela pochopitelně herecký talent, jeho Artur Rowe je lehce uvěřitelný, podmanivý a v tom sanatoriu jedním slovem fantastický.. Poklona tvůrcům a poděkování tam nahoru, skvělá práce po všech stránkách, bylo mi potěšením.. ()
Paranoidní a místy až děsivá atmosféra, dokonalý scénář, dramaturgie i herecké výkony. Televizní klenot, před kterým nelze než smeknout. Báječné i v tom, že dvě hodinky uběhly jako voda a já nezaznamenal jediné hluché místo. Napětí se od prvních minut dalo opravdu doslova a pověstně krájet a bavil mě i ten fakt, že až do posledních cirka deseti minut člověk nevěděl, kdo je bílý nebo černý. Adamírovo herectví mne navíc vždy bavilo, i neoholený vypadá jako noblesní štramák a Milena Dvorská byla uhrančivě krásná. Nádherné a jedinečné skloubení parádní formy (přitom vytvořené za pár korun) a obsahu, kde byl člověk u vytržení jen z herectví všech přítomných. Ne, opravdu, já se místy přistihl, že si prostě užívám jen tu magii dokonalých hereckých výkonů a děj vnímám až v druhém sledu. Dokonale pětihvězdičkový zážitek. ()
,,Člověk má tak málo možností udělat něco velkého a já tu možnost měl..." Tenhle noirový thriller natočený v poměrně chudých ateliérech ČST má ale atmosféru!! Vynikající Jiří Adamíra, herec s nádherným hlasem a velkou noblesou sobě vlastní, vytvořil jednu ze svých nejlepších postav před kamerou - člověka se zajímavou minulostí, který se čirou náhodou zaplete do kruhu špionážního zločinu. Hlavní ženskou roli stvárnila Milena Dvorská, kráska s velkým dramatickým talentem, rovněž ve filmu excelují Zdeněk Ornest, Miroslav Macháček a v roli doktora Felix le Breux, předčasně zesnulý herec, herecká hvězda 60.let s exotickým jménem a výrazným hlasem. Samotný příběh slibuje dobrý filmový zážitek při napínavém příběhu plném zvratů, u kterého do poslední chvíle netušíme, na které straně zákona která postava stojí. Knihu Grahama Greena jsem nečetl, americký film z roku 1944 jsem neviděl, ale tohle mě nadchlo po všech stránkách. Absolutní skvost! Úplně nepochopitelné, proč se to v TV vysílá jednou za x let a proč dosud nedošlo k vydání na DVD. 90% ()
Greenova průvodní myšlenka, že člověk, který se dostane do styku s tabuizovanou věcí (obecně, a především zde: ublížení, a stačí jen myšlenkou, rodinému příslušníku, především matce, zde manželce), ztrácí životní stabilitu a stává se cílem různých fóbií, výčitek svědomí ohrožujících jeho zakotvení v realitě a paranoidních představ. Osobně mě tato linka zaujala více, než samotná špionážní zápletka, kterou jsem zde ochoten chápat pouze jako podřízenou. Pozn.: Ostatně sám tím (byť ne příliš intenzivně) také trpím. Když mi umíral přítel na rakovinu, v poslední fázi/metastázi jsem si pomyslel: ať už to má za sebou. Byla to však mýlka: sebezuboženější přítel je vždy lepší než žádný. - V tomto ohledu doporučuji knihu Mary Webbové: Vzácný jed (Precious Bane), v níž bratr hrdinky poruší toto tabu velice drsným způsobem hned dvakrát. ()
Reklama