Režie:
Alejandro González IñárrituKamera:
Rodrigo PrietoHudba:
Gustavo SantaolallaHrají:
Javier Bardem, Maricel Álvarez, Hanaa Bouchaib, Guillermo Estrella, Eduard Fernández, Ana Wagener, Diaryatou Daff, Raul Moya Juarez, Martina García (více)Obsahy(1)
Příběh filmu ukazuje životní cestu Uxbala, konfliktního bývalého narkomana, který hledá smíření se svým otcovstvím, láskou, duševnem, zločinem, vinou a smrtelností, obklopený nebezpečným podsvětím moderní Barcelony. Jeho obživa stojí mimo zákon a oběti, které je ochoten položit pro své děti, neznají hranic. Uxbalovi díky rakovině zbývají pouhé dva měsíce života, během nichž se snaží zajistit budoucnost svých dvou potomků, kteří bezcílně proplouvají životem. Zároveň se konfrontuje s přítelem z dětství, který je nyní policistou, se svojí bývalou manželkou, která je maniodepresivní prostitutkou, a dalšími výraznými postavami. Uxbal ztělesňuje velmi rozporuplného muže - oddaný otec, zhrzený milovník, pouliční zločinec, duchovně založený člověk. Jako život samotný, i tento příběh končí tam, kde všechno začíná. Obklopen osudem a překračující hranice, začíná Uxbal vidět svoji dosud mlžnou cestu jasněji a uvědomuje si svůj otcovský odkaz dětem. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (332)
Odvracená tvář Barcelony (nemohu Biutiful nevnímat jako ideový protějšek k Woodyho Vicky Christina Barcelona; hodně tomu napomáhá, že jsem tyhle dva filmy viděl v rozmezí necelého týdne) a sólo pro Javiera Bardema v jímavém, na můj vkus však zbytečně předimenzovaném snímku (chudoba, rodinná krize, smrtelná nemoc, obchod s bílým masem), který ale svou kvalitu určitě má, a to navzdory tomu, že Amores Perros a 21 gramů jsou filmařsky někde trochu jinde, respektive mám dojem, že tyhle dva jmenované filmy - pakliže mě má chatrná paměť neklame - distribucí neštěstí mezi vícero postav zrcadlí bídu života věrněji, nadto jsou skvělé odvyprávěné. Douška k předešlé větě, vůbec se mi zdá, že Iñárritova tvorba má sestupnou tendenci, hořím zvědavostí, kterak dopadne Limbo. 75 % ()
Biutiful s Javierem Bardemem, ktery ma rakovinu prostaty a par mesicu zivota plneho bolesti pred sebou, dve deti, zfetovanou manzelku, ktera mu zahyba s jeho bratrem. Zivot ve spinave a smradlave Barcelone, ve sklepnim byte, obklopen spodinou a problemy, ktere my si ani neumime predstavit. Krev, mrtvoly, smrad a lidska ubohost salaji z tohoto filmu v kazde minute! Byla to dobra volba!! Zadna romantika, zadna laska, zadna radost, zadny humor.. parada!!! ...presne jako moje nalada ;) ()
tři za film, který je opravdu zklamáním a velkým propadem oproti předchozím iňárrituovým dílům... a čtvrtá za bardema, který je neuvěřitelný ()
Uxbal byl velmi zajímavá postava a to nejen kvůli Javierovi, který má charisma na rozdávání. Vlastně bych měla říct, že to byla spíše velmi rozporuplná postava. Byl to kriminálník, který byl silně duchovně založený s velkým smyslem pro rodinu, tedy co se vychovy potomků týká. Bardem byl naprosto civilní a přirozený, jako by snad ani nehrál, ale roli žil. Hodně syrový a uvěřitelný snímek. ()
Alejandro González Iñárritu se nadále řadí mezi nejlepší režiséry dneška. Biutiful je, navzdory svému názvu, ošklivý, tíživý snímek plný deprese a strastí. Díky Prietově zručné práci s kamerou se ocitáme přímo uprostřed dění, cítíme štiplavý zápach špinavých barcelonských uliček, vidíme bezprostřední emoce, pot a všechnu tu bezmoc z těch nejlepších úhlů a bez pocitu jakékoliv podbízivosti . Hudební podkres rozbíjí poslední zbytky štěstí. Děj se sune mrtvolným tempem kupředu, postavy se míjejí a přežívají jen tak, jak situace dovolí (tedy horko těžko). Celek rámuje posmrtný rozhovor Uxbala (Bardem) s otcem a uzavírá tak jeden z nejpoetičtějších snímků, které jsem měl v poslední době možnost shlédnout. Opravdový filmový zážitek na dlouhou dobu. Neproměněná nominace Javiera Bardema na Oscara v kategorii mužský herecký výkon v hlavní roli je urážkou herectví. Bardem totiž doslova rozžvýkal výkony nominovaných v kategorii herecký výkon ve všech rolích minimálně za posledních pět let a znechuceně je odplivl do tváří hodnotících akademiků. ()
4/10 Byl bych opatrny s rozdavanim jakychkoli superlativu - videl jsem filmy, co posledny dny, deprivaci a snahu o odcieni ci napravu zvladli docela bravurneji - ani Javier me svym proudem kravave moci o svem nijak nepresvedcil o svem herecem mistrovstvi. Cely film zbytecne doplatil na zbytecne natahovanou delku, roztristenost pribehu a hloupe opakovani stejnych scen z uvodu na zaver - jako formalni ramovani mozna dobre, ale jinak dost lacine. Reziser/scenarista je kalkulant, protoze jinak by sel do pravdive postaveneho zaveru, ze se cernoska pani vrati do Afriky bez nahrad, coz by se v realu take stalo, ale producenty a vetsinu divaku by to dost semlelo. Takze kamo, kdyz na to nemas a hrajes si s naturalismem bez tocit radsi reklamy na nejaky napoji s vyssim nez malym obsahem cukru. ()
"Tati, jak se píše Beautiful? Biu - ti - ful." Iňárritovu tvorbu jsem nijak nesledoval, ale s viděním Biutiful to budu muset napravit a tak nějak "porovnat", jelikož mi přijde opravdu zvláštní, proč tak změnil svůj pohled na film (dle názoru, který jsem slyšel). Ohledně Biutiful, tenhle film je tak zvláštně působivý, že mi ani nevadila jeho vysoká stopáž. Na druhou stranu si myslím, že i kdyby to mělo polovinu skutečné délky, také by se nic nestalo. Ale byl to pěkný film! ()
Konečně nový Iñárritu ve španělštině a kupodivu vyprávějící jediný příběh přímočaře od začátku do konce, žádné skládané střípky. A ono to funguje a funguje to dokonale i s tentokráte minimálním hudebním doprovodem. K tomu moje milovaná Barcelona z více než odvrácené strany a božsky hrající Javier Bardem. Užívala jsem si to. Příběh v sobě nese mnoho vrstev, ač necestuje po světě. Všechny postavy jsou tak barvitě napsané a tak přirozeně zahrané! Pro mne v tom bylo něco naprosto přirozeného. Jako bych se ani nedívala na film, ale byla tam fyzicky přítomná. Navíc podobně drnkavá Santaolallova muzika mne provází v různých životních okamžicích už deset let, takže i tím mi to bylo celkově dost blízké. Blízké je mi i Iñárritovo vnímání světa, což mě začíná až trochu děsit. Ve svých filmech zobrazuje Iñárritu život. Tvrdý, syrový, pravdivý, bez příkras, až je téměř hmatatelný a pokaždé člověka silně zasáhne. A člověk se jím nechá zasahovat znovu a znovu. Délku filmu jsem ani nevnímala. Jednoznačně 100% ()
Bardem nesklamal...a 148 minut ubehlo ako voda, co sa v tejto stopazy pri vacsine filmoch neda povedat. Parada...nazdar ()
80 % - Smutný film s tradičně vynikajícím Javierem Bardemem. ()
80% Kino. Musím pochválit filmový klub v Havířově, který nám, i když ne mnoha divákům promítá opravdové filmové skvosty. Pokud chcete vidět geniální výkon, pozorně sledujte Bardema v této roli. Syrový snímek, který jde až na dřeň a jenom mrtvého může nechat chladným, i když.... ()
Kdyby nebylo té přílišné rozvleklosti, mohl to být velmi dobrý film. Škoda, že se tvůrci nedokázali zbavit více natočeného materiálu. Ten film nepotřebuje větší tempo, ale přehlcenost obrazy ho sráží o dost stupňů níž. Výborně hrál svou roli Javier Bardem. ()
Je to jeden z mála filmů, který jsem viděla víckrát. A vždycky mě to emocionálně sejmulo. ()
Rozporuplné pocity. V první řadě mi neni jasný, co je cílem. Asi bída světa a zápas člověka s ní i se sebou. Ovšem ta malba je nějaká moc zplácaná včetně transcendentního přesahu. Bardemova postava je na tom podobně. Rozhodně jsem od něj viděl lepší výkony, vlastně skoro všechny jeho předešlé role byly lepší... Na druhou stranu jsou tam skvělý scény. Zvlášt začátek sliboval mnohé! Kolem a kolem je to prostě průměr a AGI nastupuje sestupnou trajektorii ( už Babel se ve mně moc neotiskl a tohle je podobné ). ()
Bordel, špína, bieda, ničota, choroba a smrť. ()
ocenenia : MFF Cannes 2010 - Najlepší herec (Javier Bardem) ◘◘◘◘ Oscar 2011 - Nominácia na najlepší zahraničný film ()
Kdyby to nebylo pracovně nutné, filmu bych se vyhnul. Takže stručně: Iňárritu (především jako scenárista) no, Bardem sí. ()
Tak já tady musím klukům přiznat, že tohle byl tak nechutně realisticky pesimistický film, že jsem dobrou chvilku nemohla usnout a musela přemýšlet nad tím, jak moc jsou situace, které jsou nezáviděníhodné. Bardemův výkon jako vždy svádí k tomu označit snímek za one man show, což bych možná nebyla tak daleko od pravdy. A ačkoli tvorba pana režiséra nepatří k těm, které bych měla bůhví jak nasledované, musím se přiznat, že se mi jeho práce moc líbila. Přijde mi to dotažené do konce a bez zbytečných průtahů (i tak je stopáž dost dlouhá). Ani mi dokonce nepřišlo, že by tomu některá z linií přebývala. Na co ovšem nemám jednoznačný názor je závěr, který je sice očekávaný, ale tak nějak jsem nevěděla, co si mám myslet a co se mi předává. ()
Tento film z pochmurného prostředí jinak překrásné Barcelony mě vůbec nechytl. Ińáritu má mnohem lepší filmy, Biutiful je nejslabší a nejnudnější co jsem od něj viděl. Zajímavé téma to jistě je, ale nezáživně a špatně natočené, navíc dlouhá stopáž naprosto zbytečná. ()
Ani výborný Javier Bardem a výtečné téma nesmaže tu strašnou pachuť z dlouhé stopáže. Zbytečných a nic neříkajících scén je zde skutečně hodně, a tak Biutiful hodně ztrácí na své syrovosti a komplexnosti. Škoda, Iñárritu mohl znova oslnit, ale bohužel..snad přístě. A klidně znovu spolu s Bardemem. ()
Reklama