Režie:
Adam ElliotScénář:
Adam ElliotHudba:
Dale CorneliusHrají:
Toni Collette, Philip Seymour Hoffman, Eric Bana, Barry Humphries, Bethany Whitmore, Christopher Massey, Julie Forsyth, Alf Klimek, Melanie CoombsObsahy(1)
Dvě rozdílné povahy, dva rozdílné osudy a půlka světa spojuje tento animovaný příběh, který vypráví o přátelství dvou zcela odlišných lidí, kteří se znají jen prostřednictvím svých dopisů. Mary Daisy Dinkle, baculaté osmileté holčičky žijící na předměstí australského Melbourne a Maxe Horowitze, velmi obézního čtyřiačtyřicetiletého Žida žijícího v pulsujícím New Yorku, trpícího Aspergerovým syndromem. Film sleduje Maryino dospívání a Maxův přechod ze středního k pozdnímu věku a objevuje mezi nimi silné pouto, které překoná o hodně víc než obvyklé kamarádské vzestupy a pády. Mary a Max nás vedou cestou neobyčejného přátelství, které musí čelit autismu, taxidermii, psychiatrii, alkoholismu, obezitě, kleptománii, sexuálním rozdílům, důvěře, kopulujícím psům, náboženským rozdílům, agorafobii a mnoha dalším životním překvapením. Celovečerní animovaný film MARY A MAX byl poprvé uveden na filmovém festivalu Sundance v roce 2009. Tento film autora a režiséra Adama Elliota produkovala Melanie Coombs a postavičky namluvili Toni Collette (Mary), Philip Seymour Hoffman (Max), Barry Humphries (Vypravěč) a Eric Bana (Damien). (oficiální text distributora)
(více)Recenze (938)
Adam Elliot natočil naprosto originální loutkový film, ve kterém divákovi naservíroval pravdivou skutečnost celého světa, který umí být někdy fakt hnusný. Aneb jak bylo řečeno ve filmu, to, že nevidíme na někom úsměv na tváři ještě neznamená, že se ve své hlavě skutečně neusmíváme. A já jsem to při tomto filmu tak doopravdy také měl. Smát jsem se doopravdy navenek nemohl, vevnitř jsem se ovšem úsměvu místy ubránit nemohl. Ach, to přátelství. Příbuzné máme od Pána Boha, přátele si ale díky bohu můžeme vybrat sami :). Velký klobouk dolů panu Elliotovi :) ! ()
Nevím, jak bych na to reagoval jako dítě, ale takhle můžu asi říct, že jde o jeden z nejlepších animáků, co jsem viděl. Krásně se v něm snoubí deprese a smutek s nadějí a humorem, animace je unikátní a skvěle se hodí k obsahu... jo a moc se mi líbila hudba. 9/10 ()
Pěkný animák, který zdařile kombinuje vtip s jistou depresivní atmosférou. Dvě smutné postavy utvoří nepravděpodobné přátelství ve světě, kde je porozumění málo a "vše stojí za hovno". Obsahová stránka mi sedla a formální zpracování mě taky bavilo. ()
Po dlhom čase film ktorý ma dojal, mal som aj slzičky v očiach. ()
Nejvícnejhodóbožovější z nejvíchodobóžovejch animáků, který jsem kdy viděl. 100% ()
Nápad za nápadom, minúta za minútou a je po tom. Vodopád originality zavŕšený najlepšie ako sa dalo. Animovaný klenot, ktorý ako nenápadne príde, s takou silou odíde. Asi to nechcem vidieť znovu, ale napriek tomu som si to užil. A už teraz mi to chýba. ()
Roprávočka pre staršie publikum. Dlhšiu dobu ma nič tak krásne na záver nedojalo ako práve Mary and Max. Nádherný, pravdivý príbeh, anekdotický a s podtónom suchého, čierneho humoru. Výhrady mám k animácii ktorá ma veľmi nechytila a dosť naťahovanému a rozvláčnemu deju. Film by na 5* zabodoval ako nejaký kratkometrážňak max. do 50min. Takto len 4 i keď vytknúť môžem len málo čo. 78% ()
Niekedy mi to pripadalo ako na "nuda pláži" , niekedy ma to rozosmialo. Pekne na konci dopadla. Animovaný film plný "optimizmu" hah :D ()
Snímek, jež je tak pesimistický, smutný, šedivo-občas-barevný, až je pozitivní a "duši-hladící". Neviděl jsem zatím film, ve kterém by byly tak krásně vyjádřeny pocity a myšlenky. Konečně film, který se nesnaží zobrazit utopicky originální postavy; nesnaží se naservírovat svět, který je perfektní a ve kterém je vše senzační. Naopak - tady jsou hlavní postavy konečně normální - a to tím, že jsou nenormální. Jasné, takovýchto filmů je vícero (takže jsem to možná přehnal, když jsem psal, že je tu konečně film, který se nesnaží zobrazit vše "lesklé a perfektní" - jen jsem tím chtěl spíše sdělit, že tento film je opravdu výjimka a jediný "svého druhu"), ale žádný není takto milý a hlavně vizuálně úžasný. ()
Velmi silný emoční zážitek. Depresivní a pozoruhodné. Asi nej z roku 2009. ()
Hrající na city, ale... tak krásně a smutně. (v druhé polovině mi přišlo, že se příběh nevyvíjí a jen pateticky stojí na místě a jen uměle ždímá hlavní hrdiny o city) ()
Kdopak by tomu věřil. Dva smutní lidé ve velmi prostém vyprávění, kde vytvoří opravdu elegantní příběh. Jen mi tam něco chybělo. ()
Živit se 40 let jako spojovač sáčků od čaje a vysaček? Legendární. ()
Užasná záležitost. Elliot naprosto trumfnul veškerou svou předchozí tvorbu a předložil jeden z nejpropracovanějích klasických animovaných filmů. Animace je tak dokonalá, že to občas vypasá, že ani nejde o animovaný film. Přesto je zachována silná míra stylizace, která je pro animáky tolik důležitá. Vše doplněno krásným, lehce morbidním příběhem s lehkým nádechem humoru. Nedokážu to s ničím srovnat, je to jedinečné. *** Ve zkratce: Mary, Max, pošta, čokoláda, čokoláda, čokoláda. Noblíci forever :) ()
Animáci nemusí být jen pro děti - Mary s Maxem jsou toho největším důkazem. ()
Náhodně si prstem vybrala jedno jméno a hleďme, jak nádherný příběh se z takového okamžiku stal. ()
„Vítejte v Mount Waverley, nejčistším městě roku 1972.“ - Kdo by to řekl, že z kombinace melancholie, morbidity a hromady zatraceně dobrýho humoru vznikne naprosto famózní dílko. Animák, jenž zaujme svým neotřelým atraktivním ztvárněním, nádhernou hudbou (i když ne vlastní) a duchaplným obsahem. Velmi dobrý český dabing se vyrovná verzi v původním znění. A teď musím zkusit tu čokoládu v rohlíku… ()
Pěkná plastelínová grafika, vypadá to jako povídkový příběh pro malé děti. Ale nenechte se zmást, ve skutečnosti to je filmeček pro dospělé. Je to smutné chvílemi až depresivní, vážné ale hlavně ze života. I přes svou vážnost má film hodně povedených vtípků. ()
Smutné, chvíli nuda, pár dobrých vtipů, něco mi to připomínalo a tato forma animace už mě nějak nebere. 7,5/10 ()
Překrásný příběh o dvou zcela odlišných človíčcích, mezi kterými se vytvoří celoživotní přátelství, hodnota, na kterou se v poslední uspěchané době, kdy každý jiného jen podezírá z lží a úkladů, tak nebezpečně zapomíná . Už dlouho se mi nestalo, že bych na konci filmu brečel. Tady se přiznám, že ano a nevím, jestli to bylo tím, že film byl tak lidský, ale možná i proto, že byl podle skutečných událostí, což v tomto případě zahřeje na srdci nejvíce. ()
Reklama