Obsahy(1)
Daniela Kolářová a Milan Lasica v bystré komedii o tom, jak se manželé pokusí během hodiny a půl změnit stereotypy třicetiletého manželství. Inscenace Studia DVA... Dobré francouzské komedie v sobě mají vždy nejen duchaplnost a lehkost, ale taky neotřelý pohled na milostné vztahy. Taková je i komedie Géralda Sibleyrase, kterou napsal ve spolupráci s Jeanem Dellem. Starší manželský pár je pozván na společnou večeři ke svým přátelům. Jenže ženě se nechce nikam jít. Rozvíjí se dialog o manželství, během něhož se narodily tři děti, nejmladší z nich právě opustilo domov, narodilo se první vnouče a žena cítí prázdnotu nastávajícího období. Ve vtipném dialogu o tom, co znamenají desítky let dosavadního života a čím naplnit ten společný "zbytek", vás komedie pobaví bystrými postřehy i skvělými výkony obou protagonistů (Česká televize)
(více)Recenze (44)
Kvalitná predloha, ktorá však na mňa neurobila najlepší dojem. Veľký problém vidím v rušivej dvojjazyčnosti textu (ja toto česko-slovenské "znásilňovanie do bratstva" naozaj nemusím, navyše dlhoroční manželia sa predsa takto nerozprávajú), ale čo je najväčším prekvapením, hra zadrháva najmä na výkonoch inak excelentných hercov Kolářovej a Lasicu. Kolářová je v úlohe celkom utopená a majster Lasica akoby nestihol zvládnuť text - jeho civilný, odriekávajúci prejav bez akejkoľvek intonácie pozbavuje pána Sansieu akejkoľvek presvedčivosti. Lasica dobre vie, že jemu na úspech publika postačuje byť na pódiu (jeho obsadenie je pre každého režiséra hrou na istotu), ale nemyslím si, že by sa na to chcel spoliehať. Žeby sa nestihol s naučeným textom dostatočne zžiť? Nuž, vyzerá to tak. Tak veru, tak. Rozpačité... ()
Objaviť takýto skvost úplnou náhodou! Milan Lasica a Daniela Kolářová v najlepšej forme. Dialógy sa sypú samé, prirodzene rozvíjajú vzťah starých manželov. Konštatujem, že to bolo vtipné, milé, dojemné a presne takto si predstavujem môj partnerský vzťah o pár rokov. Ona je trochu sarkastická, mierne rýpavá a očakávajúca, že muž si domyslí... On je upokojujúca zložka, trpezlivý, ale aj trochu majetnícky. Stret ženského a mužského pohľadu na život. Príjemné bolo počúvať dialógy v našich dvoch krásnych jazykoch. ()
Sibleyraseova a Dellova divadelní hra sice nenabízí nijak zvlášť rafinovanou dramatickou zápletku, ale zato vtipný konverzační dialog, z něhož dva výteční herci, v tomto případě Daniela Kolářová a Milan Lasica, dokázali vytěžit maximum. Kdyby byl po ruce nápaditější režisér, výsledek mohl být ještě lepší. ()
„Tak si ľahni na gauč a čakaj na smrť, ale až keď sa vrátime z večere!“ Skvěle zahrané (Lasica maximálně sympatický a vtipný, Kolářová zase přesná a správně nesnesitelná), obrovsky zábavné, v mnohém pravdivé a se spoustou hlášek, které by se daly tesat. A konfrontace češtiny a slovenštiny podle mě pozvedla dialogovou rovinu ještě o něco výš. 5*, s chutí si představení zase někdy zopakuju. „Takže to znamená, že sme si celý život navzájem věrní?“ – „Ak hovoríme pravdu, tak áno.“ – „Jako dva blbci.“ – „Ľutuješ to?“ – „Trošku.“ – „Ja tiež.“ ()
Současná francouzská konverzační komedie autorů Sibleyrase a Della obsahuje spoustu kultivovaného humoru i smutnějších momentů. Inscenace Studia Dva tuto v podstatě bulvární látku zpracovává dost konvenčně, což ale v žádném případě není na škodu. Elegantní scénografické řešení (ten béžový závěs tvořící stěny bytu byl nádherný), povedená hudba, vhodně zvolené obsazení - tedy přinejmenším na první pohled. Milan Lasica i Daniela Kolářová jsou skvělí herci a jejich obsazení vyvolává nemalé očekávání. Lasica těmto nárokům beze zbytku dostojí, v roli čerstvého důchodce Pierra je naprosto famózní. Kolářová coby jeho nenaplněná manželka Laurence už dopadla o něco hůře: obzvlášť na začátku jsem jí nevěřil ani slovo. Kdo ví, snad byl na vině důsledně spisovný text, který jí příliš nešel do úst, ale něco v její intonaci mi dělalo neuvěřitelný problém zapomenout, že sleduji herečku, a soustředit se na postavu, kterou představuje. Připadala mi strojená, nepřirozená, v křeči. Postupem času jsem si zvykl - a ona se na oplátku vylepšila - nicméně pořád mám dojem, že její výkon je to jediné, co v téhle inscenaci tak úplně nefunguje. A to byla hra vybírána pro ni na tělo! Velice podařeným prvkem je jazyková dvojjakost tohoto hereckého partnerství - Kolářové Laurence mluví česky, Lasicův Pierre slovensky. Funguje to naprosto nádherně. V celkovém pohledu představuje Půldruhé hodiny zpoždění ani ne půldruhé hodiny kultivované zábavy na úrovni s trochou dojetí, ale výraznější dojem nezanechá. Modelový příklad toho, čemu se trochu hanlivě říká "dobře udělaná hra." Já proti dobře udělaným hrám nic nemám, obzvláště pokud jsou udělané takhle dobře. A jsem velice rád, že se čas od času objeví v záznamu na ČT. Jen houšť! ()
Reklama