VOD (1)
Obsahy(2)
Britsko-francouzský animovaný film vznikl na základě nerealizovaného scénáře francouzského herce a režiséra Jacquese Tatiho z roku 1956. Tati jej tehdy věnoval své nejstarší dceři a vypráví v něm příběh zestárlého iluzionisty, který putuje se svým uměním od vesnice k vesnici. Jednoho dne v zapadlé vísce narazí na mladou obdivovatelku, která opravdu věří tomu, že dokáže dělat zázraky. Toto setkání oběma změní život... Hlavní postavou filmu je animovaná postavička Tatiho v podobě Pana Hulota, který herce proslavil po celém světě. Režisérem snímku byl Sylvian Chomet, autor oceňovaného Tria z Belleville (2003). (oficiální text distributora)
(více)Recenze (227)
Tohle zkrátka není Jacques Tati. Tohle je nějaká jeho smutná napodobenina. (A jak píše DaViD'82, tak to vlastně ani není Chomet). Iluzionista je paskvil, což je nesmírná škoda. ()
Takhle umí jenom (u animáků) Chomet. Čistá melancholie a odzbrojující nádhera kreslených obrazů, promítaná lačnému divákovi. Slova nejsou potřeba, ticho zvýrazňující nepodstatné dialogy je překvapivě osvěžující. Až na ty odporné 3D modely automobilů nemám nic vážnějšího, co bych tvůrci Triu z Belleville k novému počinu vytknul. A chtělo by to sevírovat častěji (i když ono by to potom nebylo tak perfekcionisticky vytříbené...)! ()
Na můj vkus hodně smutné a melancholické. Podobné filmy si divák přece jen nepouští tak často, protože by jinak snad mohl mít i sebevražedné choutky... ()
první věc, která mne praštila do očí byla úchvatná stránka výtvarná (stejně jako Blizzard sem si hned vzpomněl na Broken Sword). Celej film je tak příjemně odlechčenej, poetickej a krásně plynoucí... K tomu skvělé vedlejší postavy dotvářejí tak specifickou atmosféru (hlavně šílený Skoťák). A do králíka jsem se asi zamiloval ()
Tklivá výměna stráží. Aspoň si ta pipinka najde práci. ()
Jakmile se ještě někde objeví Tati, ihned odcházím. ()
Miluju animované filmy a to málo, čím filmový svět zatím Chomet obdařil řadím téměř nejvýše. “Holubi” i “Trio” jsou moje srdcové záležitosti. A Iluzionista se teď zařadil k nim. Je to tím, že se mi velice líbí styl kresby a animace, který Chomet používá. Dokáže totiž vytvářet skvělé karikatury různých lidských archetypů (zde např. rockeři, vychrtlá zpěvačka, dlouhonohé tanečnice) a efekt je navíc umocněn geniální animací postavy. Jeho kresba je rebelská a provokující, ale zároveň hezká a uhlazená. Společně s krásně vykresleným prostředím pak vzniká jedinečný osobitý svět, který dokáže vyplnit každý záběr specifickou veselou a současně i posmutnělou atmosférou. Iluzionista je navíc stojí na jímavém scénáři, ve stylu Chaplinových Světel ramp, o přesluhujících bavičích, jejichž doba už dávno minula. ()
Sylvain Chomet má po tomto filme za sebou svoj druhý celovečerný film. Opäť film animovaný, opäť nominovaný na Oscara. V skutku impozantné je pozorovať Chometov veľmi decentný režijný prístup. Prvé, čo vám pravdepodobne padne do očí bude veľkosť záberov. Celých 80 minút je vyskladaných z veľkých celkov. Spolu s kompozíciou obrazu tak dokáže dokonale vykresliť prostredie, v ktorom sa naše postavy Tatischeff s Alice pohybujú. Či už ide o exteriéry Edinburgu odetého do mrholenia, alebo zatuchnuté zákulisia, šatne a hotely. Chomet pomocou prevažne ručnej animácie, kde tu podporenej aj tou počítačovou, vytvára nostalgický a melancholický pohľad do doby povojnovej Európy, v ktorej už niet miesta pre starého iluzionistu. ()
Nápaditá, zábavná, okouzlující vizuální hříčka. ()
Příliš uhlazené a dějově jednoduché. Tri z Belleville je úplně jiná bizarní liga. Iluzionista je hodně dobrý, neskutečně posmutnělý a dojemný, ale i přes stopáž lehce přes hodinu moc dlouhý a pomalý.Čekal jsem trochu víc. ()
Striedanie životných radostí a starostí. Veselé i smutné, komické i tragické. Niekedy dá aj málo slov za veľa - budiž príkladom prekrásna filmová báseň - L'illusionniste. ()
Brutální deprese skrytá za roztomile melancholickou poetiku. Na první pohled typicky francouzské motivy rozkročené mezi bezpohlavní Pixar a citlivou oduševnělost Myizakiho... avšak pod povrchem je temno. Temný je i příběh: O starém senilním kouzelníkovi se skrytě pedofilními sklony, který si koupí mladou a chudou prodejnou dívku, avšak ta mu brzy uteče s mladým rebelem a tak stařec odjíždí na venkov - zemřít, jako seschlý starý vlk utíkající od smečky do divočiny. Celý film je prodchnutý zmarem, smutkem, deziluzí a smrtí, přesně jak se to projektuje do vedlejších postav - hrdinových průvodců filmem. Například starý klaun páchající sebevraždu, či očividně fetující chudý loutkář... jedinou pozitivní postavou tak zůstává skotský alkoholik - ukazující že únik z mrzké reality je možný pouze skrze permanentní naložení v lihu. Iluzionista je jako zoufalý výkřik samotného Jacquese Tatiho - stařecká kritika nových pořádků a nových "bláznivých" stylů. A to vše ve vskutku přenádherném vizuálu. 8/10 ()
Iluzionista je lepšie zvládnutý film po animačnej stránke, ako Trio z Belleville. Je to otázka vkusu, ale tento film je trochu menej bizarne animovaný a tým pádom mi bol bližší. Bohužiaľ nemá silnú zápletku, skôr sa jedná o príbehy z netradičného partnerského života jedného páru. Predstavte si, že by nebola okolo neho tá Tatiho omáčka a film by bol iba o ľubovoľnom iluzionistovi. Bol by tak silný? Niekedy milá, melancholická atmosféra stačí, niekedy nie. Iluzionista je niekde medzi. Záverečných 15 minút je na čistých päť, škoda, že rovnako emocionálne silná nie je aj zvyšná stopáž. 70%. ()
Dokonalá animace, sám snímek mi ale přišel místy hodně zdlouhavý. ()
Dokonale vtipné a neuvěřitelně mrazivé... Jako by se Jacques Tati na těch 90 minut vrátil! ()
Mocné, smutné, smířlivé.. lidské. ()
Sylvain Chomet je výborný režisér, což je vidět i na této v podstatě velmi smutné komedii. Scénář Jacquese Tatiho asi nebyl pro autora zrovna typický, spíš jde o nostalgické povzdechnutí nad koncem jedné éry než o cokoli, co by připomínalo ztřeštěné eskapády pana Hulota. Chometova pocta Tatimu se opět obejde skoro beze slov (a těch pár vět český distributor moudře nijak neotitulkoval) a všechno odvypráví obrazem. Jeden z nejzajímavějších animovaných filmů posledních let, ale Trio z Belleville u mne pořád vede. ()
Beznaděj a smutek vyzařuje z každého okamžiku poněkud sentimentálního příběhu, z každého obrazu i postavy. Ať už je to hlavní postava, břichomluvec, starý klaun nebo Alice, která postupně ztrácí nevinnost výměnou za stále další zbytečnosti mámené z laskavého kouzelníka. Přes pozvolna plynoucí vyprávění člověk téměř nedýchá silou příběhu, kde celkovou atmosféru dokonale dokresluje nejen hra stínů a světel společně s ošuntělými kulisami hotelů a prázdných sálů, ale také melancholický hudební podkres. Občasný úsměvný okamžik je vzápětí setřen dalším smutným obrazem, ať už je to loutka ve výkladní skříni, oprátka či děti kopající na ulici do rezignovaného klauna, a vše pomalu, pomalounku, plyne k pointě, která dá příběhu, kouzelníkovu jednání i tomu ostatnímu další, nečekaný, rozměr. Jsem rád za klasickou, téměř staromilskou animaci, a jsem rád, že to byl víc Tati než Chomet. ()
luzionista je hlavně naprosto úchvatně udělaný. Old school animace jsou parádní a každý fanoušek filmu si je musí užívat. Děj a scénař byl už bohužel průměrný a osobně mě ničím nezaujal. ()
Má to kouzlo, ale kolem procházela pověst něčeho silnějšího. Takhle je výsledek "jen" milý a k tomu bonusový Skot. ()
Reklama