Režie:
Alessandro BlasettiKamera:
Aldo GiordaniHudba:
Alessandro CicogniniHrají:
Vittorio De Sica, Sophia Loren, Marcello Mastroianni, Gigi Reder, Memo Benassi, Giulio Paradisi, Mario Scaccia, Umberto Melnati, Margherita Bagni (více)Obsahy(1)
Když se mladá atraktivní Linda (která je stejně jako ostatní členové její rodiny zlodějka) pokusí se dvěma komplici ukrást Paolovo taxi, netuší, jaké následky bude jejich čin mít. Obelhaný Paolo se do Lindy zamiluje a postupně se seznámí se zbytkem rodiny. Časem se mu však Lindiny věčné lži znechutí a rozhodne se románek ukončit. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (21)
Jedna z nejlepších italských komedií, natočená v době, když vznikaly nejkrásnější italské filmy. Působí neuvěřitelně příjemným dojmem a doba, ve které se film odehrává působí i přes své nesporné problémy pohodově a lákavě. Příběh o zlodějské famílii, v níž mistrně krade babička i ti nejmenší a poctivém taxikáři, který se jen tak nevzdává, aby se dočkal spravedlnosti. Divák se baví od začátku do konce a vychutnává si výborné herecké výkony Sophie, Marcella a skvělého Vittoria De Sica. ()
Režisér Blasetti natočil dva známější filmy, z nichž Peccato che sia una canaglia je ten první. Oba mají velmi podobný děj, avšak na každém z nich je něco výjimečného. V tomto snímku režisér vsadil na šarm a herecké dovednosti Sophie Loren a jeho sázka se mu na 100% vyplatila. Úžasné scény plné ironické přetvářky, komediálních výstupů Marcella Mastroianniho a sladkých lží - to vše tvoří tento skvělý kousek italské kinematografie. ()
Mladý poctivý taxikář Paolo ( Marcello Mastroianni ) je málem okraden o svůj zánovní automobil dvojicí výrostků a krásnou Lindou ( Sophia Loren ). Už v té době byl na autě ale alarm :-). Linda se po té pouští do hromady lží a v těch pokračuje i o Paolovi směrem ke svémo otci ( Vittorio De Sica ). Ten jen zloděj specializující se na krádeže na nádražích. Paolo se neustále snaží dostat Lindu na policejní komisařství, ale když se mu to povede, tak Lindy otec jako výborný stratég udělá toho špatného vlastně z Paola. V celém snímku se střídá zamilovanost Paola s nenávistí, která přijde po každém Lindy podrazu.U snímku jsem se zasmál a celé to končí typicky italsky, kdy teprve po pár fackách padne Linda Paolovi do náručí. Když si Sophia Loren stále pobrukuje Bingo, Bango, Bongo je kouzelná. ()
Mimochodom, i napriek tomu, že Vittorio De Sica, je uvedený, ako prvý v obsadení (v úvodných titulkoch), nemal pred kamerou až toľko hereckého priestoru, ako zrovna Sophia Lorenová & Marcello Mastroianni, kde tentoraz zaznamenávam ich už v poradí 'tretiu', spoločnú spoluprácu (začínajúcu titulom Cuori sul mare z roku 1950), ktorá de-facto; podľa mňa až práve teraz, konečne nastavila latku hodne vysoko, čo bude s prestávkami pokračovať až do roku 1994; končiac pri "altmanovke" Prêt-à-porter, keď počas štyridsiatich-štyroch rokov, spoločne účinkovali až v rovných 14 tituloch, z čoho snáď automaticky vyplýva, že sa jednalo o naprosto ikonickú, filmovú dvojicu v dejinách kinematografie! • On stelesnil mimoriadne dôverčivého taxikára Paoloa Silvestrelliho, ktorý sa zapletie s akousi podivuhodnou skupinkou ľudí, medzi ktorými sa rovnako zrovna nachádzala i ona, hriešne zvodná: Lina Stroppianiová, ktorá sa začína pomaličky pohrávať s jeho (po)citmi. • Ďalší taliansky režisér A. Blasetti, s ktorým sa premiérovo stretávam, vytvoril nadštandardne svižnú komédiu, kde sa to len tak hemžilo samými, vtipnými dialógmi, ktoré je neuveriteľná radosť vstrebávať. A síce to finále je predsa z mojej strany trochu diskutabilnou bodkou za predchádzajúcim dianím, ale nakoľko som sa počas sledovania titulu: Peccato che sia una canaglia, sotva pozrel na hodinky (ani jediný raz!), tak opäť sa dostavuje vysoká spokojnosť, pozostávajúca najmä z ústrednej dvojice, ktorá odštartovala hviezdne duo Lorenová-Mastroianni. ()
Úchvatná (tehdy 20 letá) Sophia Loren ve filmu, který mě zcela dostal. Vyloženě mi sednul do nálady, je to taková mile starosvětská komedie, plná italského temperamentu a bezstarostné pohody (ačkoli se ve filmu občas objevují i sociální motivy a zmínky o 2. sv. válce, jejíž trauma bylo v té době stále živé), která i po těch letech stále stojí za vidění, a to z mnoha důvodů: jako zajímavá zpráva o své době (film zaujme například coby svědectví o rapidně postupující motorizaci tehdejší společnosti), jako příjemný protipól americké soudobé produkce, a především pak jako doklad tehdejší krásy a mistrovského herectví Sophie Loren i jejích hereckých kolegů (De Sica & Mastroianni - oba jsou zde naprosto skvostní). Máte-li podobné staré černobílé filmové libovky v oblibě, pak je tenhle film sázka na jistotu. UPDATE 10.11.2019 - Dostal jsem po 3 letech chuť vidět to znovu a opět mě to strašně bavilo, především závěr na policejní stanici je neuvěřitelně vtipný a hodně jsem se u toho nasmál. A ta Sophia Loren? Och bože, ty její oči, křivky, hlas a pohyby - není divu, že jsou z ní všichni chlapi v tom filmu úplně vedle; ona mě zde dostává naprosto do mdlob a stavu krajního erotického vytržení a fascinace. Btw. je hezké, že je stále na naživu (na rozdíl od všech hereckých kolegů v tomto filmu), je to už 85 letá dáma, ale tehdy za mlada to vážně byla mimořádně překrásná žena, jaké není rovno! Akorát může člověk prožít lehký otřes, když ve dvou záběrech ukáže své zarostlé podpaží - marná sláva, móda (d)epilace měla teprve přijít. Třeba i v tomto detailu je ten film zajímavým svědectvím o své době. (I když - teď mě tak napadá - dnešní feministky by z toho ochlupení v podpaží S. Loren byly nejspíš nadšené, jenže ty určitě nekoukají na staré italské filmy). ()
Galerie (10)
Zajímavosti (1)
- Film se natáčel ve studiích Cinecittà, v městečku Castel Gandolfo a v metropoli Řím. Viditelné kulisy byly kompletně navrženy výtvarnými režiséry Mariem Chiarim a Mariem Garbugliou. Mezi opakující se lokace patří Circus Maximus a nedaleké náměstí Piazza di Sant'Anastasia na Palatinu (classic)
Reklama