Režie:
Blake EdwardsScénář:
Blake EdwardsKamera:
Dick BushHudba:
Henry ManciniHrají:
Julie Andrews, James Garner, Robert Preston, Lesley Ann Warren, Alex Karras, John Rhys-Davies, Peter Arne, David Gant, Malcolm Jamieson, Matyelok Gibbs (více)Obsahy(1)
Victoria Grantová (Julie Andrewsová) sice disponuje vynikajícím sopránem, ale momentálně jí to není nic platné, vypadá to, že rok 1935 pro ni bude smolný. Uvízla totiž v Paříži, opuštěná svým šéfem, hladová a bez haléře, a marně se pokouší získat práci. Díky sérii bizardních událostí se nakonec dá (pracovně) dohromady se světa znalým kabaretním bavičem, homosexuálem Carrollem Toddem, přezdívaným Toddy (Robert Preston). Toddy, taktéž v nezáviděníhodné situaci (čerstvě bez práce a bez přítele), Victorii přesvědčí, aby se pokusila prosadit jako imitátor, ženský imitátor...: 'chceš, abych byla žena předstírající, že je muž předstírající, že je žena?'. Jedné noci se tak v populární show módního klubu zjeví tajemný polský hrabě Victor Grezhinski a coby uhrančivá femme-fatale s čarovným hlasem zcela uchvátí mnohdy nevděčné a senzacíchtivé pařížské publikum. Úspěch je to vskutku kolosální, Victor, všeobecně považovaný za Toddyho novou lásku, se stává miláčkem davu a hitem noční Paříže. Všechno vypadá pro oba dva až nečekaně růžově, na scénu ale vstupuje King Marchand (James Garner), lehce mafiánský a mocný majitel prosperujícího baru v Americe, t.č. hledající v pařížských vodách nový pěvecký objev pro svůj klub. Na cestách ho doprovází velice sexy a velice afektovaná přítelkyně Norma (Lesley Ann Warrenová) a oddaný bodyguard (Alex Karras), mlčenlivý hromotluk, se kterým nejspíš nejsou žádné žerty. King je Victorem taktéž okouzlený, ale zároveň i notně vyvedený z míry. I když se tomu brání zuby nehty, Victor ho přitahuje a přece není možné, aby se mu líbil muž! Rozhodne se za každou cenu zjistit pravdu. Než se mu ale podaří rozplést všechny nitky a navíc získat Victorii i její srdce, budeme svědky nejednoho nečekaného odhalení, řady dramatických i komických situací, těsných úniků a (i přes odlehčený žánr muzikálové komedie) četných bojů s předsudky všeho druhu. Ke slovu se dostane i vděčný 'boj mezi pohlavími'. King a Victoria, oba stejne tvrdohlaví a ve svých názorech neústupní, jsou si navzájem důstojnými soupeři, mezi nimiž jiskry jen srší.
Muzikálová komedie VICTOR/VICTORIA (1982) byla natočena v době, kdy byl tento žánr ve filmových kruzích všeobecně považován za mrtvý. Úspěšný režisér Blake Edwards (např. SNÍDANĔ U TIFFANYHO, RŮŽOVÝ PANTER, VELKÝ ZÁVOD), ale dostal důvěru studia MGM a napsal scénář šitý na míru své manželce Julii Andrewsové, která v té době poněkud stagnovala po fantastických muzikálových 60. i 70. letech. VICTOR/VICTORIA plný pěveckých a tanečních čísel jí znovu poskytl příležitost plně uplatnit svůj všestranný talent. Ve filmu můžeme vidět i jejího neúnavného manžela, který kromě psaní scénáře a režie zvládl i menší roli soukromého detektiva.
Přestože se VICTOR/VICTORIA odehrává v Paříži roku 1935, evokuje (i když americky umírněným a poněkud 'vydezinfikovaným'způsobem) spíš dekadentní prostředí nočního Berlína 20.let, prostředí libující si v odlišnostech, bisexualite, transvestitismu a senzacích. Nejspíš proto nepřekvapí, že muzikál byl inspirovaný německým filmem z r.1933 VIKTOR UND VIKTORIA, muzikálová verze se objevila v USA nejdřív v jevištním zpracování na Brodwayi. I přes dobu nepřející muzikálům byl VICTOR/VICTORIA úspěšný u kritiky i diváků. Získal celkem 7 nominací na Oscara a 5 na Zlatý Glóbus, v obou případech proměnil po jedné (Oscar: hudba - Henry Mancini, Leslie Bricusse ; Zlatý Glóbus: nejlepší herečka - Julie Andrewsová). (DearS)
(více)Videa (1)
Recenze (23)
Rok 1982 přinesl i několik hudebních filmů a tenhle jako by propadl z doby klasického Hollywoodu. A přitom je plný gayů a travesty šou. A jde to! Dneska by z toho vznikla nesledovatelná agitka, v roce 1982 vznikla šarmantní muzikálová komedie, kde si z toho všeho dělají decentně srandu. Retro atmosféra, příjmené kabaretní písničky, občas geniální situační gagy (šváb v restauraci vede) a mezitím jiskrné dialogy. Neznámí či zapadlí herci hrají jako o život - Warrenová jako pipka, Preston jako starší šarmantní gay, Garner jako mafián bránící se přiznat že by se mu mohl líbit chlap. A famózní Andrewsová jako neúspěšná hladová zpěvačka 30. let, která se hraje na muže co se převlíká za ženu, aby získala úspěch. Mírně absurdní námět a ke konci to ztrácí dech, ale 4* si to v klidu zaslouží. Hudební/muzikál roku 1982. ()
Andrewsová mi dokázala, že i když má rozsah, až praskají skleničky, tak její hlas krásně zní i v hlubší poloze. Ostatně musela ho snížit už kvůli roli transky, byť ne až tak. Takže mi přišlo kapánek urážlivé, že se režisérovi zdálo, že stačí (své manželce) ulízat vlasy... a hned je jasné, že je to "chlap" v převleku. To už byl lepší nápad tam pro kontrast obsadit rozvernou koketu Warrenovou. Jinak na dobu vzniku to bylo překvapivě gay-friendly, i když možná na hraně: "Musíš přiznat, že si opravdu ženská. Lidi si o mě myslí, že jsem homosexuál." "O mně si to myslí taky." "Ale ty nejsi." "Ty taky ne." // 85% ()
Neuvěřitelné vzkříšení již dávno zaniklého žánru.. varietního muzikálu. Mé oči byly po celou dobu upřené na obrazovku a buď slzely smíchem anebo přívětivě pomrkávaly v rytmu přenádherných a (doufám že věčných) melodií. Perfektně vystavěné dialogy nádherně korespondují s výpravným příběhem plným paradoxů. Odbourává tu většinové myšlení o předstírání, sexualitě a o postavení žen a mužů vůbec. Mezi Julie Andrews a Jamesem Garnerem to jenom jiskří. Tohle byl vůbec poslední její muzikál, poté bohužel ztratila hlas, ale také tu podala nejvíce tragikomický, pěvecký i taneční výkon. Dalo by se mluvit o vyvrcholení její nádherné a záviděníhodné kariéry. Ovšem i další herci se zasloužili o tuhle panoptikální podívanou stejně skvěle: ať už Robert Preston jako charismatický a zkušený homosexuál, Graham STark jako otrávený číšník anebo vůbec nejkomičtější a nejstupidnější žena historie v podání Lesley Ann Warren. Kompaktnost a přirozenost tohoto muzikálu kazí jen pocit, že není zasazen so správného prostředí. Co si budeme povídat, ale takhle to v Paříži v meziválečném období opravdu nevypadalo. Přesto se hluboce klaním Blakeovi a celému týmu a lehce tomuto zázraku nadržuji. 90% ()
Blake Edwards uměl jako jeden z mála režisérů natočit komedie, u kterých jste si místy říkaly, že jsou naprosto ztřeštěné, ale hned v další scéně jste si mohli říct, že jsou vlastně docela chytré. A k tomu ještě příběh, který má hlavu a patu a dává smysl. Navíc je vše okořeněno výbornými hereckými výkony hlavních představitelů. ()
Uhranula mne geniální verze Kurta Hummela. "Le Jazz Hot". Od něj byl jen krůček k tomuhle filmu. Byť s koncem značně ztrácí dech, nelze Viktora nemilovat. Zvláštním způsobem zahraná, tak trochu Kabaretovská (r. Fosse) nádhera, jež mít o něco větší světovou kultovnost, pak by se směle mohla řadit k těm snímkům, které nutí diváka oblékat se na půlnoční projekce v šatech hlavních hrdinů. Jako Rocky Horror Picture Show. Možná přeháním, vím, leč Viktor by za to stál. ()
Galerie (49)
Zajímavosti (12)
- Režisér pripustil, že pri písaní mal na mysli predovšetkým svoju manželku Julie Andrews, s ktorou sa oženil v roku 1969. Plánoval, že znova naštartuje jej upadajúcu muzikálovú kariéru. Predtým zažiarila v muzikáloch Mary Poppins (1964) a Za zvukov hudby (1965). (classic)
- Pro scénu v restauraci byli švábi dodáni v podchlazeném stavu a „uváděni v život“ pomocí fénu. Štáb mohl jen doufat, že se po nabytí pohyblivosti vydají tím správným směrem, protože se nedalo očekávat, kam vyrazí. (ČSFD)
- Keď sa divák zameria na jedno z najpôsobivejších čísiel filmu - "The Shady Dame From Seville", neuverí, že šaty, ktoré má na sebe najskôr Julie Andrews a vo finálnej scéne Robert Preston, sú jedny a tie isté. Sústavou špeciálnych háčikov a očiek boli najskôr utiahnuté pre Juliinu drobnú postavu, pre Roberta sa zase v dolnej časti pridali čierne volány, aby sa dorovnala rozdielna výška. Preston záverečnú scénu nakrútil na jeden záťah, takže pot na jeho tele a vyčerpanosť nie je ani trochu kašírovaná. (classic)
Reklama